Номер провадження: 22-ц/813/3310/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Черевка П.М.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до філії «Інфоксводоканал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неправильних розрахунків за воду, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси з зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати ТОВ «Інфоксводоканал» при нарахуванні розрахунків за воду дотримуватися нормативних актів, діючих в Україні та в Одесі; стягнути на її користь з відповідача 1138,27 грн. матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначала, що згідно з договором №1255д від 06.07.2004 року вона отримує воду з «Інфоксводоканал». Боргів не має. В травні 2017 року вона отримала розрахунок за квітень 2017 року, в якому окрім звичайної суми оплати, додатково зараховано 702,18 грн. за полив, що є порушенням п.3.2.1 правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-IV (із змінами), де вказано, що полив проводиться щоденно з 05.00 до 08.00 год. за винятком опадів, що обов'язково підтверджується гідрометцентром, та порушенням ДБН В.2.5.-64:2012 Додаток А, за якими розрахункові витрати води на зелені насадження газонів, квітників дорівнюють 3-6 л/кв.м., а на удосконалених покриттях, тротуарах - 0,5 л/м.кв. Однак, рахунок коштів за полив, який виставлений відповідачем, не враховує дні, коли йшов дощ та обрахований, виходячи з 5 л/кв.м.

Посилаючись на ці обставини, просила задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.11.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до філії «Інфоксводоканал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неправильних розрахунків за воду, відшкодування моральної шкоди.

Вважаючи рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14.11.2018 рокуухваленим з порушенням норм діючого законодавства, позивач звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і направити справу на новий розгляд.

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» направило до суду відзив на апеляційну скаргу, яким проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що водопостачання та водовідведення будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності здійснюється на підставі та за умовами договору від 08.09.2006 р. №20401/1. Прилад обліку води за вказаною адресою не встановлений. Договір від 06.07.2004 р., на який посилається позивач, припинив свою дію у зв'язку з укладенням нового договору у 2006 р.

У м.Одесі норми водокористування на полив встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання». Вказане рішення є чинним, в судовому порядку не оскаржувалось і не було визнано незаконним у визначений законом спосіб, а думка позивача щодо нелегітимності вказаного рішення, є помилковою.

Відповідно до умов п.3.1 Договору сторони повинні керуватись, зокрема, діючими «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 (далі - Правила №630).

Згідно з п.21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Вказана норма знайшла відображення у п.2.1 Договору, який зазначає, що у випадку відсутності приладу обліку води, розрахунок послуг водокористування здійснюється по нормативам, затвердженим місцевими органами виконавчої влади.

Таким чином, відповідно до рішення №675 норма водоспоживання для поливу садів та присадибних ділянок становить 5 літрів на 1 кв.м у добу. Вказане підтверджується і умовами Договору, а саме п.2.2 також передбачено, що норма поливу на 1 кв.м складає 5 літрів на добу.

Строки поливного сезону, в тому числі на полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень, також визначені рішенням №675, а саме встановлені у проміжок часу з 1 квітня по 30 вересня кожного року. Відповідач проводить нарахування за полив саме у вказаний термін.

Позивач, посилаючись на норми ДБН 2.5-64:2012, стверджував про необхідність використання саме показників розрахункових витрат на полив удосконалених покриттів та тротуарів, які містяться у відповідному додатку. Разом з тим, п.3.8, вказаних ДБН 2.5-64:2012, визначає поняття терміну розрахункові витрати води при цьому зазначаючи, що такі витрати не є нормами водоспоживання і не можуть бути використанні для розрахунків за воду.

Суд дійшов правильного висновку, що посилання позивача на Правила благоустрою території міста Одеси також є необґрунтованими. Дійсно, позивач як громадянин, що мешкає у м.Одесі може бути суб'єктом у сфері благоустрою міста (згідно з терміном, визначеним у п.1.2 Правил). Проте п.п.3.2.1, що затверджує порядок здійснення благоустрою та утримання територій загального користування, не може стосуватись його прибудинкової території. Тобто доводи позивача це вирвані з контексту Правил благоустрою території м.Одеси норми, які не можуть бути та не застосовуються до його приватної власності.

Також щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди судом встановлено.

За змістом ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з п.п.7, 8 зазначеної постанови заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Суд обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем не доведена ані наявність моральної шкоди, ані інші складові, що є необхідною умовою для її відшкодування, а тому, заявлений позивачем розмір моральної шкоди є безпідставним та не підлягає відшкодуванню.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення норм діючого законодавства, на незрозумілу позицію суду щодо Рішення №675, яке не виконується 15 років, неправомірне застосування відповідачем зазначеного рішення при нарахуванні оплати за послуги з поливу прибудинкової території як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді А.І. Дрішлюк

О.М. Таварткіладзе