Номер провадження: 22-ц/813/939/19
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року у складі судді Ільченко Н.А.,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання неправомірними дії щодо підвищення процентної ставки спочатку до 20,5 % річних, а згодом до 25 % річних за укладеним між сторонами договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.07.2007; зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за вказаним кредитним договором, починаючи з 18 квітня 2010 року; та визнання недійсним пункту 10.2. кредитного договору щодо зміни банком розміру процентної ставки в сторону збільшення.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач не повідомивши її та не отримавши її згоду, в односторонньому порядку змінив процентну ставку за договором про надання споживчого кредиту в сторону збільшення з 12,5 % річних до 20,5 % річних, а згодом до 25 % річних, що є порушенням п.10.2 цього договору. Передбачена п.10.2. цього договору умова щодо права банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення є несправедливою, оскільки всупереч принципу добросовісності її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на її шкоду як споживача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо збільшення процентної ставки до 20,5 % річних з 30 травня 2010 року та до 25 % річних з 19 серпня 2010 року за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.07.2007, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» в особі його Одеської обласної філії здійснити перерахунок заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитними коштами та нарахованій пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.07.2007, починаючи з 30 травня 2010 року, виходячи з процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % відповідно до умов цього договору. В задоволенні решти частин позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог, відмовити в задоволені позовних вимог щодо визнання неправомірними дій з підвищення процентної ставки, зобов'язання здійснити перерахунок. В скарзі вказує на те, що суд у своєму рішенні встановив, що зміни процентної ставки у відповідності до п.10.2. кредитного договору №0 не здійснювалося. Вищезазначене не заперечувалося ані позивачем, ані відповідачем у справі. Відповідно до п.10.2. кредитної угоди №0 сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п.10.2. договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. Банк жодного разу не ініціював питання щодо збільшення процентної ставки та не звертався до відповідачів з відповідним листом, що не заперечує сам позивач. Таким чином, висновок суду щодо збільшення ставки за кредитним договором не відповідає обставинам справи, оскільки є наслідком помилки при здійсненні банком розрахунку заборгованості і не може бути зміною в односторонньому порядку умов кредитного договору. Будь-які зміни до договору можуть вноситися виключно у порядку узгодженому сторонами такого договору. Крім того, визначений судом спосіб захисту порушеного права обраний не у відповідності до Закону. Умовами кредитної угоди №0 не передбачається можливість урегулювання спірних правовідносин шляхом визнання дій неправомірними або зобов'язання вчинити ті чи інші дії. Щодо положення Закону щодо визначення певного способу захисту порушених прав у сфері договірних правовідносин, дане питання регулюється ст. 651 ЦК Україну. Зазначена правова норма передбачає два можливих способи захисту порушеного права у договірних правовідносинах: зміна договору; розірвання договору. Таким чином, судом помилково застосовано обраний позивачем спосіб захисту порушеного права. Такий спосіб захисту, як «зобов'язання вчинити певні дії» не є пропорційним відносно договірних правовідносин, які за своєю правовою природою є приватно-правовими та базуються на принципі свободи договорів у сенсі ст. 627 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки підвищуючи процентну ставку без належного попередження позичальника, банк порушив п.10.2 кредитного договору, а не перерахувавши кредитну ставку в бік зменшення (до 12,5% річних), порушив ч.2 п.1.3.1 договору.

У судове засідання представники відповідача та третьої особи не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду скарги, клопотань про відкладення розгляду справи не надали, справу розглянуто за їх відсутності.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 просив рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена частково з таких підстав.

Згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.07.2007 Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті у розмірі 75000,00 дол. США на строк користування з 19.07.2007 по 19.07.2028, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,5 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 19.07.2028.

Відповідно до виписки банку щодо заборгованості по кредитному договору №0 від 19.07.2007, банк змінив процентну ставку за цим договором в сторону збільшення до 20,5 % річних з 30.05.2010 та до 25 % річних з 19.08.2010.

Відповідно до п.1.3.1. цього договору, по закінченню 30-ти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2. цього договору.

Згідно з п.10.2. цього договору, відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п.1.3.1. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі, зокрема, порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором). При цьому, у разі збільшення банком розміру процентної ставки за договором, банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси, та такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

Сторони погодили, що факт неподання позичальником на зазначену у договорі адресу банку у строк не пізніше, ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді) позичальника про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку.

Про збільшення процентної ставки банк протягом 7-ми календарних днів з дати її збільшення письмово повідомляє позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення банку за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В такому повідомленні банком зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, належним повідомленням банком позичальника щодо підвищення процентної ставки за кредитом є спосіб, визначений сторонами у п.10.2. кредитного договору № 0 від 19.07.2007 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборону або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, як вірно встановлено судом, банк не повідомив позичальника ОСОБА_2 шляхом направлення за її адресою поштою відповідного рекомендованого листа про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та початку дії такої ставки, за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення спочатку до 20,5 % річних, а згодом - до 25 % річних.

Враховуючи наведене, слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що зміна банком процентної ставки в сторону збільшення за кредитним договором №0 від 19.07.2007 відбулась з порушенням його умов, передбачених п.10.2., отже такі дії банку є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично процента ставка не була збільшена, а є наслідком технічної помилки підставою для задоволення скарги бути не може, оскільки про такі обставини доказів не надано, розрахунку, який би не містив відомостей про збільшену ставку не надано, водночас в провадженні суду першої інстанції перебуває справа про стягнення заборгованості, а тому у позивача є право вимоги.

Висновок суду про збільшення ставки за кредитним договором підтверджений наявною в матеріалах справи випискою банку щодо заборгованості по кредитному договору №0 від 19.07.2007, з якої вбачається зміна процентної ставки в сторону збільшення до 20,5 % річних з 30.05.2010 та до 25 % річних з 19.08.2010.

Також, колегія суддів не приймає до уваги й посилання апелянта на те, що визначений судом спосіб захисту порушеного права обраний не у відповідності до Закону та умовами кредитної угоди №0 не передбачається можливість урегулювання спірних правовідносин шляхом визнання дій неправомірними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, позивачем обрано належний спосіб захисту його права - визнання неправомірними дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо збільшення процентної ставки до 20,5 % річних з 30 травня 2010 року та до 25 % річних з 19 серпня 2010 року за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19 липня 2007 року, який дозволить йому реалізувати право на дотримання іншою стороною умов договору Іі не суперечить ст. 16 ЦК України.

Разом із тим неможна погодитися з висновками суду про задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, оскільки задоволена вимога про визнання неправомірними дії відповідача щодо збільшення процентної ставки до 20,5 % річних з 30 травня 2010 року та до 25 % річних з 19 серпня 2010 року має наслідком здійснення перерахунку заборгованості, і не потребує окремого вирішення, між сторонами виникли договірні відносини, тому в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення - скасуванню в частині задоволення вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитними коштами та нарахованій пені із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову в цій частині з підстав та мотивів, викладених вище, в решті підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року скасувати в частині задоволення вимог про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» здійснити перерахунок заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитними коштами та нарахованій пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, ухвалити в цій частині нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитними коштами та нарахованій пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за договором відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: