Справа № 183/5994/18
№ 2/183/960/19
08 квітня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д. І.
з секретарем судового засідання Акавовою А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -
28 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 14). В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 17 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею і повністю знаходиться на її утриманні, відповідач з ними не спілкується, матеріально не утримує та вихованням дитини не займається. Спільне життя із відповідачем не склалося з самого початку, він покинув її та поїхав проживати за місцем своєї реєстрації до АР Крим, де змінив громадянство на російське. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.
Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 10-11).
26 жовтня 2018 року позивач усунула недоліки позовної заяви (а.с. 14).
Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 18-19).
Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, але у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин.
Судом установлено, що сторони уклали шлюб 17 грудня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 98 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5).
23 січня 2015 року у сторін від шлюбу народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження, наданим суду у копії (а.с. 6).
На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружжя тривалий час не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство, не проживає спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню.
У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 не змінювала прізвище в звязку з реєстрацією шлюбу, тому, підстав для зміни її прізвища немає.
Що стосується вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини суд дійшов таких висновків.
Згідно приписів ст. 160 СК України 1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
На підставі статті 161 СК України, 1. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 3. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина 1 статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, разом з тим згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд зауважує, що в порушення вищезазначених норм процесуального Закону позивачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів наявності у сторін спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина, не надано доказів ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, стан та належність умов для проживання, наявності доходів сторін, а тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований 17 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 98.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судові витрати у розмірі 704 гривні 80 коп. (сімсот чотири грн.. 80 коп.).
Учасники справи:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Д. І. Городецький