Справа № 283/426/19
Провадження №2/283/291/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

18 квітня 2019 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Міхненка С.Д.

за участю

секретаря судового засідання - Ільніцької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13липня 2006 року в розмірі 6343,42 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н в розмірі 6343,42 грн., укладеного 13 липня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 .

В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Зазначив, що відповідно до умов договору, ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

03 травня 2015 року позичальник ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_2 свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на дату смерті останнього, а саме 03 травня 2015 року, заборгованість перед банком становить 6343,42 грн.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини є його донька ОСОБА_1 У звязку з цим позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором саме з ОСОБА_1

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направила.

За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 13 липня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязувався надати грошовий кредит, а ОСОБА_2 повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів.

Свої зобовязання за договором ОСОБА_2 виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 03 травня 2015 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 6343,42 грн., а саме: заборгованість за кредитом 5924,72 грн., заборгованість по відсоткам 418,70 грн.

03 травня 2015 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №264097, виданого 12.05.2015 року, актовий запис про смерть №149 (а.с.53).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1, яка є спадкоємицею після смерті спадкодавця та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджується матеріалами спадкової справи №21-2015, відкритої до майна померлого ОСОБА_2 (а.с.47-127).

03 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з претензією до кредитора, яка була перенаправлена до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи і 23 січня 2017 року позивач отримав відповідь, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, а також про те, що остання повідомлена про вимогу банку (а.с. 114-124).

09 січня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» було відправлено ОСОБА_1 лист-претензію від 11 грудня 2018 року про стягнення заборгованості по кредитних зобовязаннях ОСОБА_2 (а.с.26).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом та, так як зі смертю боржника зобов'язання про повернення кредиту входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов'язанням, а також припинення такого зобов'язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц

Строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Судом встановлено, що про відкриття спадщини, тобто про смерть ОСОБА_2 позивачу стало відомо 03 грудня 2016 року (дата направлення претензії кредитора), а про отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину АТ КБ «ПриватБанк» достеменно довідався 23 січня 2017 року (згідно вхідного номеру), отримавши лист від приватного нотаріуса ОСОБА_4

Лист-претензія до ОСОБА_1 датований 11 грудня 2018 року, проте зданий до установи поштового зв'язку 09 січня 2019 року, що вбачається з квитанції ДД ПАТ «Укрпошта».

Тому шестимісячний строк, встановлений ст. 1281 ЦК України для вимоги кредитору до спадкоємця, сплив 23 липня 2017 року.

Оскільки кредитор не пред'явив вимоги до спадкоємця у вказаний строк, тому він втратив право вимоги по зобов'язаннях спадкодавця.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 23, 76, 81, 258, 259, 263,265,280,289 ЦПК України, ст.1281 ЦК України,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: ОСОБА_5