ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 643/726/19

провадження № 22-ц/818/2353/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2019 року в складі судді Харченко А.М.,

у с т а н о в и в:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2016 року. На теперішній час шлюб не розірваний. Мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ј частині від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2019 року, уточненою ухвалою цього ж суду від 22 березня 2019 року про виправлення описки, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 січня 2019 року. Стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги є доведеними.

21 березня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив переглянути рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки з 21 січня 2019 року. Переглянути матеріали справи, що суд помилково указав, що у шлюбі є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, скасувати стягнення судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він щомісячно в період з 15 січня 2019 року по 07 березня 2019 року, виплачував кошти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на рахунок ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, зазначає, що в рішенні суду першої інстанціє помилково зазначено, що у шлюбі між сторонами народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважає, що звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є учасником бойових дій.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржувала, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2016 року. Мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька знаходиться на утриманні матері.

Ухвалою Московського районного суду від 22 березня 2019 року виправлено описку в рішенні суду першої інстанції від 07 березня 2019 року, вказавши, що в мотивувальній частині рішення суду «Від цього суду є малолітня дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1» замість «Від цього шлюбу є неповнолітній син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2»

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 1 стаття 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, вирішуючи зазначений спір про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сімейним законодавством України передбачено стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки з дня пред'явлення позову.

Відповідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, який визначає статус, зокрема, і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір»(пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

ОСОБА_2 відповідно до посвідчення від 10 жовтня 2017 року, серії № 190848, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Оскільки ОСОБА_2 є відповідачем у справі, у межах даної справи ним не заявлено вимог, пов'язаних з порушенням його прав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача судового збору.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року

по справі № 295/4972/17 (провадження № 61-36594св18.)

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Овсяннікова

І.С.Сащенко