ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1507/19 Справа № 200/9962/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року

у цивільній справі за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2017 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, посилаючись на те, що ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Так, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року у справі № 175/218/16-ц визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,9 кв.м. за ОСОБА_3.

На підставі зазначеного рішення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. 12.07.2016 року проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку АДРЕСА_2

В подальшому зазначений об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу № 662 від 15.07.2016 року було відчужено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, який продав квартиру ОСОБА_1.

Разом з тим, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року заочне рішення у справі № 175/218/16-ц скасовано, а ухвалою від 29.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права власності залишено без розгляду.

Єдиним органом приватизації житла, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра є департамент житлового господарства Дніпровської міської ради. Згідно з інформацією департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради квартира НОМЕР_2, розташована у будинку АДРЕСА_1 у власність громадян не передавалась, ордер на вселення у квартиру не видавався.

Враховуючи викладене, позивач просив суд витребувати від громадянки ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Заочним рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Витребовано від ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірне майно відповідачем було отримано законним шляхом, під час укладення угоди, реєстрацію права власності за ОСОБА_2 було перевірено нотаріусом, при цьому доказів притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за незаконне відчуження квартири прокурором надано не було. Крім того, відповідач зазначає, що рішення було ухвалене без її належного повідомлення про розгляд справи.

Позивачем подано пояснення щодо апеляційної скарги, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване заочне рішення - без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року у справі № 175/218/16-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності. За ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 39,9 кв.м.

На підставі зазначеного рішення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. 12.07.2016 року проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку АДРЕСА_2

За договором купівлі-продажу № 662 від 15.07.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С., квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 39,9 кв.м було відчужено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року заочне рішення у справі № 175/218/16-ц скасовано, а ухвалою від 29.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права власності залишено без розгляду.

За договором купівлі-продажу від 19.10.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим за № 806, квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 39,9 кв.м придбала у ОСОБА_2 ОСОБА_1

Відповідно до інформації Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у який увійшла квартира НОМЕР_2 зареєстровано за комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним виробничим підприємством Бабушкінського району м. Дніпропетровська на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 330 від 16.02.2004 року, № 3179 від 18.11.2004 року та № 3592 від 05.09.2005 року, про що зроблено запис в обліковій книзі № 44ЖЮ за реєстровим № 3985-75.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами та організаціями у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Єдиним органом приватизації житла, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра є департамент житлового господарства Дніпровської міської ради.

Згідно з інформацією департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради квартира НОМЕР_2, розташована у будинку АДРЕСА_1 у власність громадян не передавалась, ордер на вселення у квартиру не видавався.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Встановивши, що спірна квартира вибула з власності територіальної громади м. Дніпро поза волею власника в особі Дніпровської міської ради, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про витребування майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення було ухвалене без належного її повідомлення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно матеріалам справи відповідачу та її представнику було відомо про розгляд справи судом та її розгляд неодноразово відкладався саме за клопотанням представника відповідача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України").

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона набула спірне майно у власність законним шляхом, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки положення ст.388 ЦК України передбачають можливість витребування майна від добросовісного набувача.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду від 15.06.2016 року у справі №175/218/16-ц, яке скасовано ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року, можна прийти до висновку, що квартира вибула з володіння власника майна поза його волею, що підтверджує правомірність застосування судом першої інстанції п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що добросовісний набувач, із власності якого майно витребовується, не позбавлений можливості відновити своє право на підставі ст. 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова