Справа № 274/6035/18 Провадження № 2/0274/953/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
24.04.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представником якої є ОСОБА_2,
доОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича,
за участю:Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пророзірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,
У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем, зареєстрований 31.03.2005 р. Бюро запису актів громадянського стану м. Роммерскірхен Федеративної Республіки Німеччини, актовий запис № 4/2005, стягувати з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня подання позову та до досягнення сином повноліття, та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., разом з нею, посилаючись на те, що між нею та ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем шлюбні стосунки фактично розірвані, на примирення вона не згодна, син проживає з нею та перебуває на її утриманні, ОСОБА_3 Саламбек Саламуєвич участі в утриманні сина не приймає.
Від ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича заяви про визнання позову або відзиву не надходило.
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Крамар) ОСОБА_4 Бюро запису актів громадянського стану м. Роммерскірхен Федеративної Республіки Німеччини 31.03.2005 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 4/2005, вони є батьками дитини ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 8, 10, 11, 12, 13).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1.
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_3 Саламбек Саламуєвич зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі, з урахування того, що ОСОБА_3 Саламбек Саламуєвич проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій (твердій) грошовій сумі.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття, підлягає задоволенню.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
У висновку від 11.03.2019 р. № 02-16/367 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (далі Висновок від 11.03.2019 р.) зазначено, що, зокрема, малолітня дитина ОСОБА_3, на даний час проживає та моє постійне місце реєстрації з разом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, де створено належні умови для проживання та розвитку дитини. ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1 пояснив, що тато проживає з ними, але часто від'їжджає, нічого йому не купує, він знає, що батьки розлучаються, бажає проживати з матір'ю. Зв'язатись з ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем не вдалось, засоби зв'язку з ним відсутні, за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не з'являвся, ОСОБА_1 не знає місця перебування чоловіка (а. с. 37 38).
У Висновку від 11.03.2019 р. містяться посилання на документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 є власником житла, у якому проживає, офіційно працевлаштована у Товаристві з обмеженою відповідальністю ТК "Поліссся Продукт" на посаді представника торгівельного відділу та отримує заробітну плату, ОСОБА_3 Саламбек Саламуєвич за період навчання сина навчальний заклад не відвідував.
У Висновку від 11.03.2019 р. вказано, що, беручи до уваги той факт, що дитини проживає з матір'ю, яка займається її вихованням, навчанням та утриманням, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1.
Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України встановелно, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Оцінивши обставини, наведені у Висновку від 11.03.2019 р., Суд вважає, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина, а відтак наявні підстав для визначення місця проживання сина з нею.
Зважаючи на наведене, Суд задовольняє позов ОСОБА_1 в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з нею.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подані позову, у розмірі 1 409,60 грн., а на користь держави 704,80 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича (народився 09.10.1979 р., інформація про реєстрацію місця проживання відсутня, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_3 Саламбеком Саламуєвичем та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Крамар) ОСОБА_4, зареєстрований 31.03.2005 р. Бюро запису актів громадянського стану м. Роммерскірхен Федеративної Республіки Німеччини, актовий запис № 4/2005, розірвати.
3. Стягувати з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 06.11.2018 р. та до досягнення сином повноліття, тобто до 25.05.2024 р.
4. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, який народився 25.05.2006 р., з матір'ю ОСОБА_1.
5. Стягнути з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, у розмірі 1 409,60 грн.
6. Стягнути з ОСОБА_3 Саламбека Саламуєвича на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
7. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський місьрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут