Справа № 567/644/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі у режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,

в с т а н о в и в

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 236300,43 грн. заборгованості по договору кредиту за овердрафтом № КФ-О-2015952 від 28.11.2012 року, яка виникла після 25.03.2015 року і складається із 223544,60 грн. процентів, 7738,14 грн. пені, 1050,78 грн. трьох процентів річних.

В обгрунтуваня позову позивач зазначив, що 28.11.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір кредиту за овердрафтом № КФ-О-2015952, згідно з умовами якого банк надав максимальний ліміт овердрафту позичальнику в сумі 200000 грн., зі сплатою процентів за користування в розмірі 18% річних та строком користування до 27.11.2013 року.

Згідно договору переведення боргу від 17.01.2014 року особу позичальника (боржника) замінено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 Сума кредиту по даному договору становила 198345,52 грн.

З 12.10.2016 року ФОП ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність.

Відповідно до пункту 1.1.1. кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості грошові кошти в розмірі 200000,00 гривень, з процентною ставкою 18% річних та строком користування кредитом до 27.11.2013 року.

Вказує, що згідно п. 1.1.3. кредитного договору, за період користування кредитом понад договірний строк користування ним, сплачується процентна ставка в розмірі 38% річних. Згідно п. 4.1. кредитного договору, встановлена пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Згідно п. 4.2. кредитного договору, за порушення пунктів 3.3.1, З.З.2., 3.3.8.-3.3.16 кредитного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 2% від початкової суми овердрафту (від 198345,52 грн.) за кожний випадок порушення. Штраф за кожне з порушень становить по 3966,91 грн.

Вказує, що відповідач не виконав пункт 3.3.10 кредитного договору, а саме відносно щоквартального надання позивачу декларації про доходи за останній звітній період, відтак станом на 25.04.2018 заборгованість позичальника по кредитному договору становить 461594,22 гривень, котра складається з: 193093,98 грн. кредитної заборгованості, 255447, 20 грн. процентів, 7951,42 грн. пені; 1134,71 грн. трьох процентів річних, 3966,91 грн. штраф. Частина зазначеної заборгованості визнана рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/847/15-ц від 05.01.2016 в розмірі 249 627,74 грн. Зазначає, що заборгованість за вказаним рішенням суду не стягнута станом на день подання даного позову.

Зазначає, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/847/15-ц від 05.01.2016 р., доведено видачу кредиту позичальнику в розмірі 198345,52 грн., заборгованість по кредиту в розмірі 193093,98 грн., перехід зобовязань позичальника від ФОП ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_3, належне виконання умов кредитного договору з боку кредитора, не належне виконання умов кредитного договору з боку позичальника, позов АТ «Дельта банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 249 627,74 гривень. Вказане рішення не виконане.

Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору станом на 10.05.2018 року в розмірі 236300,43 грн., з яких: 223544,60 грн. проценти, 7738,14 грн. пеня, 1050,78 грн. три проценти річних, 3966,91 грн. штрафу та судові витрати по справі.

Представником відповідача подано відзив в якому зазначено, що заявлені позовні вимоги банку не визнають, вважають позовну заяву необгрунтованою та безпідставною, яка не містить жодних обґрунтованих доводів, з яких позивачем ініційовано звернення до суду, з посиланням на законодавство та докази, а наведені позивачем обставини не находять свого відображення в дійсності та не мають належного обґрунтування.

Вказав, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ "Дельта банк" використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2016 року у справі №679/847/15-ц).

Зазначив що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ "Дельта банк".Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, а договір вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Зазначив, що пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Зі змісту вимог позивача вбачається намір в судовому порядку безпідставно стягнути грошові кошти за відсутності для цього будь-яких правових підстав, свідчить про умисел останнього порушити права відповідача.

Вважає, що суд повинен вирішити питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, справедливо оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності і дійти ґрунтовного висновку щодо обставин справи.

Посилаючись на те, що доводи позивача викладені в позовній заяві, не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними доказами просив відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив від представник позивача підтримує позов, зазначаючи, що позичальником на виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/847/15-ц від 05.01.2016 р заборгованість не була погашена, таким чином рішення залишилося не виконаним. Заборгованість позичальника по кредитному договору становить суму в розмірі 461594,22 гривень, котра складається з: 193093,98 грн. кредитної заборгованості, 255447,20 грн. процентів, 7951,42 грн. пені; 1134,71 грн. трьох процентів річних, 3966,91 грн. штраф. Частина зазначеної заборгованості визнана рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/847/15-ц від 05.01.2016 р. В іншій цивільній справі визнано заборгованість станом на 25.03.2015 р. в розмірі 249 627,74 грн. Визнана судом заборгованість не стягнена станом на день подання позову. Позовні вимоги складаються з вимоги про стягнення процентів та нарахованої неустойки, процентів за інший період, а саме після 25.03.2015 року.

Вважає, що наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов'язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов'язань.

Зазначив, що відповідачем не враховано положення п. 1.1.4 Кредитного договору, в якому сторони погодили, що у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.1.1 цього Договору, встановлюється процентна ставка, яка починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за Кредитом, по день фактичного погашення простроченої заборгованості за Кредитом.

Вказав, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє банк права на нарахування процентів в порядку, передбаченому статтею 1048 ЦК України, а також інших сум за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, участь якої в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, позов підтримала, пояснивши, що заборгованість відповідачем по кредиту станом на час розгляду справи не погашена, попередне судове рішення не виконане. Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" заборгованості по договору кредиту за овердрафтом №КФ-О-2015952 від 28.11.2012 року, яка виникла після 25.03.2015 року і складається із 223544,60 грн. процентів, 7738,14 грн. пені, 1050,78 грн. трьох процентів річних та 3966,91 штрафу. Вважає, що позов обгрунтований, а викладені в позовній заяві обставини справи підтверджені належними та допустими доказами, пред'явлений позов в межах позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 про стягнення 223544,60 грн. процентів, 7738,14 грн. пені, 1050,78 грн. трьох процентів річних та 3966,91 штрафу не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Вказав, що відповідно до вимог кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ "Дельта банк" використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2016 року у справі №679/847/15-й, яким стягнуто на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість в розмірі 249627,74 гривень за даним кредитним договором. Отже кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ "Дельта банк".

Зазначив, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказує, що права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Вказав, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, а договір вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон який їх регулює, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_5 особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір кредиту за овердрафтом № КФ-О-2015952, згідно з умовами якого банк надає позичальнику максимальний ліміт овердрафту в сумі 200000 грн., зі сплатою процентів за користування овердрафтом в розмірі 18% річних (а.с. 9-13).

17.01.2014 року згідно договору переведення боргу (про заміну боржника у зобовязанні) ОСОБА_5 особа-підприємець ОСОБА_4 (первісний боржник) передала, а фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (новий боржник) прийняла на себе зобов'язання перед кредитором за договором кредиту за овердрафтом № КФ-О-2015952 від 28 листопада 2012 року (надалі-«Основний договір»), в тому числі щодо погашення заборгованості, яка станом на дату укладення цього договору складає 198 345,52 грн. (а.с.14-15).

17.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_5 особою- підприємцем ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до Договору кредиту за овердрафтом № КФ-О-2015952 від 28 листопада 2012, згідно якого сторони змінили назву договору, виклали його в іншій редакції і предметом якого є надання Банком позичальнику кредиту в сумі 198 345,52 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 28% річних, на строк до 16.07.2015 року (а.с.79-86).

Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов'язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 27.11.2013 року.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2016 року у справі №679/847/15-й, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість в розмірі 249627,74 гривень за даним кредитним договором.

Дані обставини враховуються судом в порядку п.4 ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якого обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 здійснена 12.10.2016 року. Сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення підприємницької діяльності за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору.

Станом на час розгляду справи дане рішення не виконане.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Крім того, згідно положень абзацу 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5).

Кінцевий термін повернення коштів згідно договору за овердрафтом №КФ-О-2015952 від 28.11.2012 року до 27.11.2013 року включно.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ "Дельта банк" використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку (рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2016 року у справі №679/847/15-ц). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ "Дельта банк".

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, строк дії договору змінився, а договір вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Судове рішення на даний час не виконане, при цьому набрало законної сили 18 квітня 2016 року і підлягає виконанню у встановленому порядку, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

За таких обставин до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню положення ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, своїм зверненням у 2015 році до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором позивач - ПАТ «Дельта Банк», змінив строк виконання зобов'язання, тому, враховуючи правові позиції ОСОБА_6 Верховного Суду у справах № 14-10цс18 від 28 березня 2018 року, №310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року, № 2-1169/11 від 22 серпня 2018 року, № 202/4494/16-й від 31 жовтня 2018 року, № 161/9903/17 від 06 грудня 2018 року, зазначений кредитний договір припинив свою дію і позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за цим кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

З моменту ухвалення рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2016 року у справі № 679/847/15-ц, яким вирішено спір сторін щодо кредитних зобов'язань відповідача, правовідносини сторін перейшли у площину виконання судового рішення і такі правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі предявлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Отже, підстав для стягнення 223544,60 грн. процентів, 7738,14 грн. пені, 3966,91 грн. штрафу в судовому засіданні не встановлено, у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦК України, особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Зі змісту вимог Позивача вбачається намір в судовому порядку безпідставно стягнути грошові кошти за відсутності для цього будь-яких правових підстав, свідчить про умисел останнього порушити права Відповідача, що є неприпустимим з огляду на вимоги ст.13 ЦК України.

Відповідно до ст. 77,78,79,80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають до часткового задоволення. Відтак з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути 1050 гривень 78 копійок трьох процентів річних, відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на стор они пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" судовий збір в розмірі 1762 гривні.

На підставі ст.253, 256, 258, 261, 267, 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 76, 83, 89, 92, 141, 263, 264, 265 суд,-

у х в а л и в

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" (, юридична адреса: 01133 м.Київ вул. Щорса, буд. 36-Б, фактична адоеса: 01014, м. Київ вул. Дружби народів,38) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 А, Острозького району Рівненської області, ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" 1050 ( одну тисячу п'ятдесят ) гривень 78 копійок трьох процентів річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" судовий збір в розмірі 1762 гривні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 травня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7