П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року місто Київ

справа № 755/12893/16-ц

провадження №22-ц/824/4870/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач -ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану адвокатом Головковим Євгеном Ігоровичем,

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Гончарука В.П.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна мати ОСОБА_9, яка до своєї смерті подала до Шостої Київської державної нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини після двоюрідної сестри ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, до нотаріальної контори звертались ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 та подавали відповідні заяви про прийняття спадщини померлої ОСОБА_10

Вона приймала активну участь у догляді за померлою ОСОБА_10, зокрема передавала грошові кошти на її утримання, а відповідачі не брали участь в утриманні та догляді померлої, яка перебувала в безпорадному стані, у зв'язку з чим просила суд усунути відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_10

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_13 - адвокат Головков Є.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послався на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права. Зазначив, що спадкоємцями окрім позивача є ще відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які претендують на прийняття спадщини, хоча ухилялися від надання допомоги ОСОБА_10, яка через похилий вік та наявні хвороби була у безпорадному стані та потребувала допомоги. В судовому засіданні показами свідків було встановлено, що померла мала хворобу, яка обмежувала її у можливості самостійно забезпечувати себе всім необхідним та вести господарство. Вважає, що подані докази та покази свідків з боку позивача ОСОБА_3 дозволяють зробити висновок про те, що є правомірним усунути відповідачів від права на спадкування, оскільки останні не надавали необхідну допомогу померлій ОСОБА_10 Обставини в оскаржуваному рішенні викладені однобічно та упереджено, а зроблені судом висновки не відповідають наданим позивачем та її представниками доказам.

В судове засідання ОСОБА_6, представник Головного управління юстиції у м.Києві не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.230, 232), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Головков Є.І. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 - адвокат Басараб Н.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_9, яка в свою чергу є двоюрідною сестрою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_15 є двоюрідними сестрою та братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10

Відповідач ОСОБА_4 є двоюрідним племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_16

Позивач та відповідачі є спадкоємцями п'ятої черги і набули у встановленому законом порядку права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_10

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам матеріального закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, правило абз. 2 ч.3 ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило ч. 5. ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадщину на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України потрібно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, ухилення від надання допомоги спадкодавцеві характеризується умисною формою вини.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: 1) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 2) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи; 3) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_10 перебувала в безпорадному стані, потребувала допомоги відповідачів, а останні ухилялися від надання спадкодавцеві допомоги, маючи можливість таку допомогу надати, стороною позивача, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Сам по собі факт досягнення ОСОБА_10 пенсійного віку, наявність у неї хвороби - сахарного діабету, без доведення того, що ОСОБА_10 перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги саме відповідачів не дають підстав для висновку про наявність підстав для усунення спадкоємців від права на спадкування.

Надання позивачкою періодично матеріальної допомоги ОСОБА_10, а також оплата свідком ОСОБА_17 комунальних послуг по квартирі, що належала померлій, не дає підстав уважати, що відповідачі відмовлялись від надання допомоги покійній.

З огляду на викладене, оскільки позивачка ОСОБА_3 не надала доказів умисного ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю чи їх бездіяльності, спрямовану на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки не підтвердили факт потреби спадкодавця в отриманні допомоги від відповідачів та ухилення останніх від надання допомоги ОСОБА_10

Самі по собі покази свідків ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про те, що спадкодавець хворіла, позивач та її матір надавали ОСОБА_10 матеріальну допомогу, а свідки допомагали останній у веденні домашнього господарства, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено сукупність трьох необхідних обставин для вирішення питання про усунення від спадкування після смерті ОСОБА_10 на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, а саме: перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачів; ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді даної справи, судом першої інстанції належним чином перевірена сукупність обставин, за наявності яких можливе застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України, та обґрунтовано відмовлено в усуненні відповідачів від права у спадщині після померлої ОСОБА_10.

Отже, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану адвокатом Головковим ЄвгеномІгоровичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 19 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус