Ухвала

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 335/5659/18

провадження № 61-6687ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, третя особа - Незалежна первинна профспілкова організація Вільної профспілки медичних працівників України комунальної установи «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради), третя особа - Незалежна первинна профспілкова організація Вільної профспілки медичних працівників України (далі - НППО ВПМПУ КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради), у якому, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ директора КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради № 96/01-06 від 26 квітня 2018 року «Про зміни в штатному розписі» та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради № 96/01-06 від 26 квітня 2018 року «Про зміни в штатному розписі» в частині виведення з 01 серпня 2018 року зі штатного розпису апарату управління посади головного фельдшера - 1 штатна одиниця; введення до штатного розпису апарату управління посади заступника директора з медсестринства - 1 штатна одиниця». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подала 27 березня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, у якій просить скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Орджонікідзівського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2018 року справу № 335/5659/18 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції помилково відніс вказану справу до категорії малозначних справ, оскільки позивач звернулася до суду із немайновою вимогою про визнання наказу недійсним, а тому суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У пункті 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки справа № 335/5659/18 не відноситься до категорії справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб посилання ОСОБА_1 на підпункт г пункту 2 частини третьої статті 389 є необґрунтованими, оскільки не виключається визнання справи малозначною, коли заявлено тільки немайнову вимогу.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, вказує, що справа має для неї виняткове значення, у зв'язку із тим, що на момент звернення з касаційною скаргою у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за її позовом до КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради про скасування наказу та поновлення на роботі. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи і до матеріалів касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим рішенням, при розгляді справи № 335/9580/18 про скасування наказу та поновлення на роботі, на підтвердження чого надано копію ухвали від 21 серпня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 335/9580/18. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, які саме обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням вона позбавлена можливості спростувати і до матеріалів касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження цього. Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки стосується порушення норм матеріального та процесуального права, що фактично підтверджує незгоду ОСОБА_1 з оскарженим судовим рішенням.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, третя особа - Незалежна первинна профспілкова організація Вільної профспілки медичних працівників України комунальної установи «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат