Справа № 487/2721/19
Провадження № 2/487/1512/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді: Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2019 ОСОБА_1 звернувсяся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

Разом із позовною завою позивачем до суду була надана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та заборони здійснювати відчуження, передачу в заставу належної йому 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимога ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача є неспівмірною із заявленими вимогами, оскільки сума позову є значно нижчою ніж вартість майна, на яке просить накласти арешт позивач.

Крім того, судом не вбачається, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладено, керуючись статями 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: В.О. Гаврасієнко