Справа № 562/2547/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2019 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Кондратюк Н.М.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору факторингу, договору про передачу прав за іпотечним договором, треті особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, та за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про визнання недійсним договору факторингу, договору про передачу прав за іпотечним договором

в с т а н о в и в :

В поданій до суду заяві ТОВ «Кредитні ініціативи» як підставу своїх вимог посилається на укладені 29 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір № 1701/0807/88-052, а також на договір іпотеки №1701/0807/88-052- z-1, укладений між цим же Банком і ОСОБА_5. Згідно цих договорів ОСОБА_4 отримала кредит в банку, забезпечення зобов»язання по поверненню кредиту іпотека квартири АДРЕСА_1.

В звязку з невиконанням зобовязань по поверненню кредиту ТОВ «Кредитні ініціативи» пропонує звернути стягнення на квартиру за адресою вул.. Л.Українки, №/6 м.Здолбунів Рівненської області, що перебуває у власності ОСОБА_3.

ТОВ «Кредитні ініціативи» стверджує, що набуло право вимоги по кредитному та іпотечному договорах на підставі договорів факторингу від 28 листопада 2012 року, укладені між ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_2 плюс» та ПАТ «Сведбанк»(правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк» і між ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_2 плюс» ТзОВ «Кредитні ініціативи» .

В відзиві на позов ОСОБА_3 не визнала позов. Повідомила суд про те, що позивачем на надано належних доказів на підтвердження укладення договорів факторингу, не стверджена заборгованість позичальника, не надано доказів перебування квартири в іпотеці. Вона є добросовісним набувачем(володільцем) цієї квартири, а тому ця квартира не може бути витребувана від неї. На момент укладення договору купівлі-продажу цієї квартири вона під забороною не перебувала. Позивачем не надано доказів перебування квартири під забороною(арештом) на момент подання позовної заяви до суду.

ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору факторингу, договору про передачу прав за іпотечним договором. В зустрічному позові посилається на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не мало ліцензії на укладення договору факторингу щодо валютного кредитного договору. Предметом договору факторингу може бути тільки грошова вимога. Уступлення права вимоги за іпотечним договором не може бути предметом договору факторингу.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали в суд заяву про вступ в процес як треті особи із самостійними вимогами на предмет спору. В позовній заяві просять визнати недійсними договір факторингу та договір про уступлення права вимоги за іпотечним договором. Посилаються на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не мало ліцензії на укладення договору факторингу щодо валютного кредитного договору. Предметом договору факторингу може бути тільки грошова вимога. Уступлення права вимоги за іпотечним договором не може бути предметом договору факторингу.

В судовому засіданні представники ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позов ТОВ «Кредитні ініціативи» не визнали, позовні вимоги своїх довірителів підтримали.

Представники ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Вектор Плюс» в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відзиви на пред»явлені позови не подали. Причому, представник «ТОВ «Кредитні ініціативи» вп»яте не з»явився в судове засідання, а ТОВ «Вектор Плюс» - втретє. А тому суд прийшов до висновку про розгляд справи в їх відсутності згідно наданих сторонами доказів.

Вислухавши представників ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку про те, що в первісному позові ТОВ «Кредитні ініціативи» слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3В, позов ОСОБА_7, ОСОБА_5 - задовільнити частково виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк»(правонаступниками котрого є ПАТ «Сведбанк», потім ПАТ «Омега Банк»), укладений кредитний договір №1701/0807/88-052.

Того ж самого дня укладено договір іпотеки №1701/0807/88-052- z-1 між цим же Банком і ОСОБА_5.

Згідно цих договорів ОСОБА_4 отримала кредит в банку. Забезпечення зобов»язання по поверненню кредиту іпотека квартири АДРЕСА_2, належної ОСОБА_5

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

Того ж дня, 28 листопада 2012 року TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на підставі договору факторингу передало ТОВ "Кредитні ініціативи" набуте ним право грошової вимоги до боржника-позичальника ОСОБА_4. За цим договором фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором .

Згідно п. 2.1. договору факторингу від 28 листопада 2012 року, що укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних догорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому Сторони погодили, що Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, та Права Вимог по Договорам Забезпечення, укладених з Боржниками відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі .

Таким чином, згідно договору факторингу сторони погодили передачу Клієнтом Фактору права вимоги за кредитними договорами у валюті кредитування.

28 листопада 2012 року між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором. Відповідно до вказаного договору до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за іпотечним договором . Зокрема право вимоги за договором іпотеки

№1701/0807/88-052- z-1, що укладений між Банком і ОСОБА_5

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 наділені правом оспорювати правочин факторингу, що укладений між TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", так як їх права безпосередньо порушені укладеними договорами факторингу та відступлення права вимоги. Адже на підставі цих договорів ТзОВ «Кредитні ініціативи» предявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки .

Суд прийшов до висновку, що оспорювані договори факторингу та уступлення права вимоги за іпотечним договором, укладені всупереч вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч.1 ст.1078 того ж Кодексу предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З вказаних норм Закону однозначено випливає, що предметом договору факторингу є виключно право грошової вимоги. Валюта не може бути предметом договору факторингу.

Відповідно до статті 1079 ЦК України фактором у договорі факторингу може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення права за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно абзацу другого частини другої статті 207 ЦК України, положення якого діяли на момент виникнення спірних правовідносин, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як вбачається із змісту кредитного договору №1701/0807/88-052 від 29 серпня 2007 року, що укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_4 , кредитні кошти було надано в іноземній валюті (долар США).

Згідно п. 2.1. договору факторингу від 28 листопада 2012 року, що укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних догорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому Сторони погодили, що Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, та Права Вимог по Договорам Забезпечення, укладених з Боржниками відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі .

Таким чином, згідно договору факторингу сторони погодили передачу Клієнтом Фактору права вимоги за кредитними договорами у валюті кредитування.

Згідно пункту 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", факторинг належить до фінансових послуг.

Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

В ТзОВ «Кредитні ініціативи», як і ТОВ «Вектор Плюс» відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій. А тому вказані Товариства не були вправі укладати договори факторингу , предметом яких є саме право вимоги за валютним кредитним договором.

Про те, що здійснення операцій відповідачами - факторами, предметом яких є передача права вимоги за кредитом в іноземній валюті, потребує відповідної ліцензії, зазначається в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, прийнятою в справі № 756/668/15-ц за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Публічне акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача, визнання правочинів недійсними, котра розглядається Оболонським районним судом м.Києва. Предметом розгляду вказаної є справи є визнання недійсним договору факторингу від 28 листопада 2012 року, який оспорюється у справі, розглянутій судом.

Верховний Суд прийшов до висновку про те, що згідно пункту 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг належить до фінансових послуг.

Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

Виходячи з висновків суду касаційної інстанції, здійснення операцій факторингу по оспорюваних договорах - права грошової вимоги у іноземній валюті, а не в гривні, є валютною операцією і потребує отримання ліцензії.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону «Про статус суддів та судоустрій» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

ТОВ «Кредитні ініціативи», як і ТОВ «Вектор Плюс» не мали права на здійснення валютних операцій і по тій причині, що такий вид діяльності відсутній у свідоцтві про реєстрацію цих фінансових установ.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про реєстрацію фінансової установи та додаток до неї.

Згідно додатку до свідоцтва ТзОВ «Кредитні ініціативи» видами фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова установа без отримання ліцензій, є : фінансовий лізинг; надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; надання поручительств; надання гарантій, факторинг.

Тобто, відповідач має право здійснювати без ліцензії лише ті послуги, які зазначені у додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи. Така послуга як валютні операції в свідоцтві та в додатку до нього не зазначені.

Щодо незаконності передачі прав за іпотечним договором суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч.1 ст.1078 того ж Кодексу предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи наведені норми можна однозначно стверджувати, що предметом договору факторингу є виключно право грошової вимоги.

Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму.

Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05 червня 2003 року (зі змінами) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Отже, зобовязання за договором іпотеки виконуються в натуральній формі, шляхом передачі предмета іпотеки іпотекодержателю, тобто банку.

Коли відбувається передача права вимоги за кредитним договором, передається тільки грошова вимога. При передачі права вимоги за іпотечним договором передається право на отримання предмета застави. Саме тому зобовязання за договором іпотеки не можуть бути предметом договору факторингу.

Таким чином, вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу.

Передача права за іпотечними договорами здійснюється у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про іпотеку»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення права за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

В договорі про уступлення права вимоги за іпотечним договором зазначається про уступлення вимоги саме за договором. Причому не зазначається договір, укладений з ОСОБА_5

Згідно абзацу другого частини другої статті 207 ЦК України, положення якого діяли на момент виникнення спірних правовідносин, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами,уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Оспорюваний договір факторингу не посвідчений нотаріально, відомості про відступлення права вимогами за іпотечними договорами не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Відповідач-фактор не мав права на уступлення права вимоги за іпотечним договором , так як такий вид діяльності (уступлення права вимоги за іпотечними договорами) відсутній у свідоцтві про реєстрацію цієї фінансової установи.

Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) без наявності у сторін цього договору ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями, наявні правові підстави для часткового задоволення позовів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 та визнання недійсним договору факторингу, що укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № №1701/0807/88-052 від 29 серпня 2007 року, а також договору про уступлення права вимоги за іпотечним договором

№1701/0807/88-052-z-1 від 29 серпня 2007 року

Обставини, вказані в зустрічній позовній заяві та позовній заяві третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору, встановлені постановою апеляційного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року в справі № 562/2258/15-ц, провадження № 22-ц/787/1185/2018, за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_13 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_13 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними кредитного договору та договору факторингу. Цією постановою визнано недійсним той же договір факторингу від 28 листопада 2012 року, який оспорюється відповідачем та третіми особами.

В постанові, зокрема, зазначається»:

Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

Судом встановлено, що у ТОВ "Кредитні ініціативи" як і у ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відсутня ліцензія на вчинення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) без наявності у сторін цього договору ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями, наявні правові підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_13 та визнання недійсним договору факторингу, що укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-049, укладеним 25 жовтня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_13Ю».

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 06 вересня 2018 року встановлено обставини щодо необхідності ліцензії на здійснення валютних операцій та відсутності такої ліцензії щодо однієї із сторін справи - ТОВ «Кредитні ініціативи» . А тому ця обставина не підлягає доказуванню.

Таким чином, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним та іпотечними договорами до задоволення не підлягає, так як позивач не має права вимоги за цими кредитним та іпотечними договорами.

Окрім того , суд зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано доказів того, що спірна квартира перебувала в іпотеці, під забороною на момент укладення договорів купівлі-продажу цієї квартири, на час пред»явлення позову, на момент вирішення справи судом. Під забороною(арештом) спірна квартира не перебуває. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем(володільцем) квартири. Вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки пред»явлено за спливом позовної давності.

Судові витрати слід віднести на відповідачів за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13-16, 203, 207, 215, 216, 227, 1077,1078 ЦК України, ст. ст. 19, 24 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 15-17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 1, 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст.ст. 258-263 ЦПК України суд

вирішив :

У задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 відмовити відмовити:

З устрічний позов ОСОБА_3 задовільнити частково . Визнати недійсними : договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в особі Директора ОСОБА_14 та Заступника Директора ОСОБА_15, які діють на підставі Статуту та Протоколу №9 Загальних Зборів Учасників ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» в особі Директора ОСОБА_16, який діє на підставі Статуту, а також договір про уступлення права вимоги за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», в частині передачі прав за кредитним договором №1701/0807/88-052 від 29 серпня 2007 року та договором іпотеки №1701/0807/88-052-z-1 від 29 серпня 2007 року.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовільнити частково . Визнати недійсними : договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в особі Директора ОСОБА_14 та Заступника Директора ОСОБА_15, які діють на підставі Статуту та Протоколу №9 Загальних Зборів Учасників ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» в особі Директора ОСОБА_16, який діє на підставі Статуту, а також договір про уступлення права вимоги за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», в частині передачі прав за кредитним договором №1701/0807/88-052 від 29 серпня 2007 року та договором іпотеки №1701/0807/88-052-z-1 від 29 серпня 2007 року;

Стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір в сумі 704,80 гривень.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.04.2019 р.

Суддя