Провадження № 2-з/638/162/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію,-

встановив:

Харківська міська рада звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_5, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_5, а також визнати недійсними договори купівлі-продажу та дарування нерухомого майна.

Одночасно з позовною заявою ХМР було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити відчуження стосовно обєкта нерухомого майна «житловий будинок літ. «М-2» по вул. Клочківській, 293 у м. Харкові» (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101). До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави та ін..) щодо зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що спір виник з приводу протиправного виникнення та переходу прав на обєкт нерухомого майна, а подальше його відчуження зробить неможливим виконання рішення суду, вважають, що дізнавшись про подання ХМР відповідного позову можуть здійснюватись дії щодо відчуження вказаного обєкту нерухомого майна з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду позову та ухилення від відповідальності за порушення вимог містобудівного законодавства. Також зазначають, що вже декілька разів було змінено власника зазначеного обєкту нерухомого майна.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

З вищенаведених роз'яснень вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно пункту 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу протиправного виникнення та переходу права власності на об'єкт нерухомого майна. Предметом позову є вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію та визнання договорів недійсними.

ХМР вказує, що на підставі звернення ОСОБА_6 від 15.10.2018 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудування щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності по вул. Клочківській, 293 у м. Харкові встановлено, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно- будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація щодо обєкту за вищевказаною адресою.

Отже, дозвільні документи на будівництво за вищевказаною адресою відсутні.

Також ХМР вказує на те, що станом на час проведення державної реєстрації право власності на обєкт нерухомого майна житловий будинок літ. «М-2» загальною площею 327,4 кв.м, житловою площею 109,7 кв.м (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) було зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, які були заявниками на внесення відповідних змін.

В подальшому 30.07.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснюється відчуження вказаного обєкту нерухомого майна ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2018.

У свою чергу, ОСОБА_4 подарувала спірний обєкт ОСОБА_1.

Такі дії свідчать про намагання відповідачів збільшити ланцюг угод по відчуженню майна та кількість набувачів.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відчуження зазначеного обєкта нерухомого майна у будь-якій спосіб.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію - задовольнити.

Заборонити відчуження обєкту нерухомого майна: житлового будинку літ. «М-2» по вул. Клочківській, 293 у м. Харкові, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, будь яким особам у будь-якій спосіб.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.