Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 556/1100/16-ц

провадження № 61-27450св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Григоренка М. П., Боймиструка С. В.,

Гордійчук С. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування 60/100 частини нежитлових будівель.

Позовна заява мотивована тим, що 31 березня 2009 року між сторонами було укладено три нотаріально посвідчені договори дарування, відповідно до умов яких ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар по 60/100 частини кожної з окремих нежитлових будівель бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема: одноповерхової будівлі (літ. Б-І), загальною площею 43,8 кв. м, двоповерхової будівлі (літ А-ІІ), загальною площею 325,7 кв. м, будівлі кухні

(літ. В-І), загальною площею 14,8 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Указані договори були укладені позивачем унаслідок збігу тяжких життєвих обставин та на вкрай невигідних для дарувальника умовах, внаслідок чого його волевиявлення не було вільним.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними договори дарування нежитлових будівель, розташованих у с. Воронки Володимирецького району Рівненської області, укладені 31 березня 2009 року між ним та відповідачем, у частині дарування ОСОБА_2 60/100 частини трьох нежитлових будівель бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано договори дарування 60/100 частини кожної з окремих нежитлових будівель бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме одноповерхової будівлі (літ. Б-І), загальною площею 43,8 кв. м, двоповерхової будівлі (літ. А-ІІ), загальною площею 325,7 кв. м, будівлі кухні (літ. В-І), загальною площею 14,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які укладені 31 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчені приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В. В. 31 березня 2009 року за № №1134, 1136, 1138 такими, що укладені з порушенням вимог частини третьої статті 203 ЦК України стосовно волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Визнано недійсним договір дарування 60/100 частини окремої нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме одноповерхової будівлі (літ. Б-І), загальною площею 43,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено

31 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу

Скорпад В. В. 31 березня 2009 року за № 1136, як такий, що укладено під впливом тяжкої для ОСОБА_1 обставини і на вкрай невигідних умовах.

Визнано недійсним договір дарування 60/100 частини окремої нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме двоповерхової будівлі (літ. А-ІІ), загальною площею 325,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено

31 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В. В. 31 березня 2009 року за № 1134, як такий, що, укладено під впливом тяжкої для ОСОБА_1 обставини і на вкрай невигідних умовах.

Визнано недійсним договір дарування 60/100 частини окремої нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме будівлі кухні (літ. В-І), загальною площею 14,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено

31 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В. В. 31 березня 2009 року за № 1138, як такий, що, укладено під впливом тяжкої для ОСОБА_1 обставини і на вкрай невигідних умовах.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , звернувся до Апеляційного суду Рівненської області із апеляційною скаргою на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року закрито, з підстав того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про права чи обов`язки заявника.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року скасовано, провадження у даній справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд, виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 рокупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного суду від 27 червня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання недійсними трьох договорів дарування нежитлових будівель від 31 березня 2009 року, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчені приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В. В. 31 березня 2009 року за № № 1134, 1136, 1138, на підставі статті 233 ЦК України, як вчинені особою під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Звертаючись до Володимирецького районного суду 05 травня 2016 року із своїм позовом лише до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 фактично заявив тіж ж самі позовні вимоги до тієї ж самої особи, які були вже вирішені вищевказаним судовим рішенням Апеляційного суду Рівненської області і яке набрало законної сили.

Посилання позивача про те, що предметом розгляду у даній справі вже є інші обставини, а не ті які були предметом розгляду справи, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, оскільки тепер ОСОБА_1 наполягає на визнанні недійсними договорів дарування 60/100 частини нежитлових будівель від 31 березня 2009 року, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень частини третьої статті 203 ЦК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 чітко вбачається, що його волевиялення на укладення вищевказаних договорів не було вільними та не відповідало його волі саме через те, що ці договори він вчинив не тому, що хотів обдарувати свого батька - відповідача ОСОБА_2 , а тому, що у такий спосіб мав намір уникнути від виконання своїх зобов`язань за рахунок вищевказаного нерухомого майна в ході здійснення процедури його банкрутства, як підприємця.

Саме із посиланням на положення статті 233 ЦК України, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві від 05 травня 2006 року повторно просив Володимирецький районний суд визнати вищевказані правочини недійсними, як укладені під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Положення частини третьої статті 203 ЦК України є загальними для всіх передбачених параграфом 2 глави 16 розділу ІV книги 1 ЦК України підстав визнання недійсними правочинів, у тому числі і для статті 233 ЦК України, і тому в кожному конкретному випадку підлягає встановленню дійсне волевиявлення кожного учасника правочину і таке волевиявлення ОСОБА_2 при укладенні вищевказаних правочинів вже було встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, у зв`язку із чим Володимирецький районних суд Рівненської області фактично повторно розглянув позовні вимоги, які вже були предметом судового розгляду і по яким було ухвалено відповідне судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, апеляційний суд, встановивши, що вимоги, заявлені позивачем у даній справі були предметом розгляду у цивільній справі № 564/1697/15-ц, за результатами розгляду якої прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило