Дата документу 24.04.2019
Справа № 334/5897/18
Провадження № 2/334/918/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, в обґрунтування якого зазначила, що від фактично шлюбних відносин з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_6 .

11.03.2006 року за спільною заявою батька та матері про визнання батьківства в запис акту про народження доньки були внесені зміни щодо прізвища дитини, а саме: прізвище « ОСОБА_6 » було змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується довідкою Ленінського відділу РАЦС від 16.03.2006 № 67/09.71. У зв`язку з вказаним було видане оновлене свідоцтво про народження доньки на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому в графі батько вказаний - ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2006 року по справі № 2-698/06 з гр. ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 01.03.2006 року і досягнення донькою повноліття.

Після припинення фактично шлюбних відносних своїх батьків, дівчинка ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю, та перебуває на повному її забезпеченні. Відповідач не піклується про доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріальну підтримку дитині не надає.

Для відповідача донька є єдиною дитиною, він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, понад вісім років відповідач не спілкується, не займається та не цікавиться в загалі життям доньки, його не турбує фізичний та моральний стан дівчинки, її стан здоров`я, зокрема, чи забезпечена дитина усім необхідним для її нормального росту та розвитку, чи є необхідні ліки, тому як дитина часто хворіє та знаходиться на диспансерному обліку у кардіолога від народження.

Позивачка одноособово піклується про доньку та забезпечує її всім необхідним, відповідач зовсім не приймає участі у вихованні доньки. Жодного з обов`язків, покладених законом на батьків, не виконує та взагалі не цікавиться життям доньки, зі слів якої під час несподіваних зустрічей із батьком на вулиці відповідач її в загалі не впізнає, що дуже засмучує та ображає дитину. Донька ОСОБА_6 від дня свого народження знаходиться на обліку у кардіолога, кожних півроку проходить медикаментозне обов`язкове лікування, яке потребує значних матеріальних витрат, у зв`язку з підлітковим віком, стан здоров`я дівчинки погіршився та з 23.04.2018 року по 03.05.2018 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в РКО 5 ГДМБ. Але за весь час лікування, відповідач жодного разу не зателефонував донці, не відвідував її, не купував ліки та необхідні продукти харчування.

Додатково у позові зазначено, що відповідач будучи забезпечений житлом, здоровою працездатною людиною, понад три роки не працює та не бажає працювати, з підстав зловживання спиртними напоями, не надає матеріальної допомоги дитині та не сплачує аліменти майже п`ять років, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя, згідно якого станом на 22.05.2017 року заборгованість складає 35894,43 грн.; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.03.2018 року; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2018 року, з якої вбачається, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , на яку було накладено арешт 11.05.2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Савенко I.A.

У зв`язку з викладеним, позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з нього на свою користь понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

В судове засідання позивачка не з`явилась. Під час розгляду справи подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та результатів висновку Органу опіки від 12.04.2019 року, згідно якого 03.04.2019 року відповідач був викликаний до відділу служби де надав пояснення з приводу позовної заяви ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та зазначив, що погоджується з позбавленням його батьківських прав відносно доньки. 04.04.2019 року спеціалістами відділу служби була проведена бесіда з дитиною - ОСОБА_6 , після якої було встановлено, що дівчинка підтримує позов матері у повному обсязі.

За відсутності учасників процесу розгляд справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивачка посилалась як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного i гармонійного розвитку її особистості потребує любові i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою i відповідальністю своїх батьків, i в усякому випадку в атмосфері любові i моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зi своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

У відповідності ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що у позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_6 , про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис №857 від 28.09.2004.

11.03.2006 року за спільною заявою батька та матері про визнання батьківства № 31/09.52, в запис акту про народження доньки були внесені зміни щодо прізвища дитини, а саме: прізвище « ОСОБА_6 » було змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується довідкою Ленінського відділу РАЦС від 16.03.2006 року за вих. № 67/09.71.

На підставі цього 11.03.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було видано повторне свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_1 ), в якому в графі батько вказаний ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа №2-698/06) від 11.04.2006 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.03.2006 року і до повноліття дівчинки.

Фактичні шлюбні відносини між батьками дитини припинилися понад вісім років, дитина ОСОБА_6 постійно проживає разом з матір`ю, та перебуває на повному її утриманні, відповідач весь цей час не піклується про доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріальну підтримку дитині не надає.

Питання щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки було винесено на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та висновком № 05/01-27/0474 від 12.04.2019 року комісією було прийнято рішення за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, а крім того, відповідач Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається її мати, а відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , оскільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не утримує її матеріально, має заборгованість по аліментам, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню.

З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.76, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.