Справа № 216/2922/18
Провадження № 2/216/1540/19
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
05 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Бондарєвої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Городнічевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кривому Розі, в залі суду № 5, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2016 року шлюб розірвано.

З відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто. ОСОБА_2 є здоровим та працездатним чоловіком, має неофіційний заробіток, в середньому 8000 грн., інших утриманців не має, тому може та зобовязаний сплачувати аліменти.

У звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн., але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не зявився та відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву.

У звязку з чим, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 279, 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, однак рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2016 року шлюб розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 309702, актовий запис № 1017 (а.с. 5), за період шлюбу народилась дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого записаний відповідач по справі, а позивач матірю. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної ради у м. Кривому Розі від 08.05.2018 № 3997 (а.с. 7).

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, враховуючи що відповідач є здоровою працездатною людиною, має дохід, наявність на утриманні інших неповнолітніх осіб та непрацездатних батьків не встановлено, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов'язання щодо утримання.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182 СК України, ст.ст.12,13,76-81,141,223,247,259,263-265,430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити в повному обсязі.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень), починаючи з дня предявлення позову, а саме: з 05 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1;

-відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Суддя О.І. Бондарєва