ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» травня 2019 року

м. Харків

справа № 622/328/18

провадження № 22-ц/818/2485/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Бурлаки І.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Біловуса Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Альфа» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою представника фермерського господарства «Альфа» - Бєлінського В.І. на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, постановлене суддею Шабас О.С.,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Альфа» (далі - ФГ«Альфа») про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що його матері - ОСОБА_5 за життя на праві власності належала земельна ділянка площею 5,2982 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 5,2907 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

01 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ФГ«Альфа» укладено договори оренди зазначених земельних ділянок, строк дії яких становить 10 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

У 2012 році ОСОБА_1 звернувся до голови ФГ«Альфа» з вимогою про виплату орендної плати. Проте йому було повідомлено, що орендна плата за договорами не буде виплачуватися доти, поки не буде належним чином оформлене спадкове право на спірні земельні ділянки.

В червні 2017 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки, подав їх до ФГ«Альфа», але господарством не була виплачена за договорами оренди орендна плата з тих підстав, що ОСОБА_1 не було пролонговано дію даних договорів на наступні п'ятнадцять років.

Зазначеною бездіяльністю відповідача було порушено право ОСОБА_1 на отримання орендної плати за користування належними йому на праві власності земельними ділянками, у зв'язку з чим, з урахуванням остаточних уточнень, просив суд стягнути з ФГ«Альфа» на його користь заборгованість по орендній платі в розмірі 118 610,85 грн., де 65 986,45 грн. - сума орендних платежів, 5 421,00 грн. - три відсотки річних від простроченої суми заборгованості, 6 597,80 грн. - пеня, 40 605,60 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов'язання.

Представник відповідача ФГ«Альфа» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на ті обставини, що позивачем не були виконані вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а саме, не наданий пакет документів, які підтверджують оформлення позивачем спадщини. Відтак, права позивача порушені не були, позов є передчасним, до відповідача не можуть бути застосовані заходи відповідальності, передбачені за порушення грошового зобов'язання.

Крім того, позивач, при розрахунку заборгованості за договорами оренди, необґрунтовано застосував три відсотки річних та індекс інфляції, оскільки розмір орендної плати був визначений умовами договору в натуральній формі, без урахування індексу інфляції.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФГ«Альфа» на користь ОСОБА_1 66 604,55 грн., де 29 982,00 грн. - заборгованість по орендній платі, 286,00 грн. - три відсотки річних, 1 557,43 грн. - інфляційні витрати, 34 779,12 грн. - пеня, та судовий збір в розмірі 672,12 грн.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року виправлено описку в рішенні Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, а саме виправлено розмір пені - 347,79 грн. та розмір судового збору - 320,49 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ФГ«Альфа» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, необґрунтованість оскаржуваного рішення. Судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, що мають значення для ухвалення законного та справедливого судового рішення. Судом не були взяті до уваги доводи ФГ«Альфа» щодо невиконання позивачем вимог ст. 148-1 ЗК України, а саме, не направлено рекомендованим листом з повідомленням відомості щодо нового власника земельних ділянок, місце його проживання, поштова адрес та платіжні реквізити. Лист від 04 вересня 2017 року, який долучений судом до матеріалів справи, не відповідає зазначеним вимогам закону. Крім того, судом не було враховано, що за умовами договорів оренди орендна плата вноситься щорічно у натуральній формі в розмірі 1 000,00 кг фуражного зерна без нарахування інфляційних витрат. Штрафні санкції, які були застосовані до простроченої заборгованості за договорами оренди, не обґрунтовані належними доказами та вимогами закону. При визначенні розміру пені судом першої інстанції невірно була застосована формула розрахунку суми пені.

В судовому засіданні представник ФГ«Альфа» апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Судова колегія, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наведених нижче підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ФГ«Альфа» про стягнення заборгованості за договорами оренди земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5, на земельні ділянки, які перебували в оренді ФГ«Альфа» з 2007 року. Орендна плата ОСОБА_5 була виплачена до 2011 року включно. На офіційне звернення ОСОБА_1 з заявою щодо виплати орендної плати за період з 2011 року по 2017 рік, відповідач свій обов'язок по погашенню заборгованості по орендній платі перед позивачем за період з 2012 року по 2017 рік не виконав. Зважаючи на що, стягненню підлягає заборгованість за орендною платою, виходячи з умов договорів оренди земельних ділянок, а саме вартості 1000,00 кг фуражного зерна, що становить 29 982,00 грн., інфляційні витрати з 04 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 1 557,43 грн., трьох відсотків річних - 286,00 грн. та пені в розмірі 0,01 відсоток від несплаченої суми 29 982,00 грн., що становить 34 779,12 грн., а після виправлення помилки, ця сума визначена в розмірі 347,79 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам цивільного процесуального закону в оскаржуваній частині відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку належали дві земельні ділянки площею 5,2907 га та 5,2982 га, розташовані на території Одноробовської сільської ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13, 21).

01 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ФГ«Альфа» укладено договори оренди землі, строком на 10 років. Державна реєстрація даних договорів була здійснена 25 червня 2007 року (а.с. 11, 12-20).

Відповідно до статей 1 та 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

При розгляді справи було встановлено, що ФГ«Альфа» в період з 2007 року по 2011 рік виконало покладений на нього договорами оренди обов'язок щодо сплати на користь ОСОБА_5 орендної плати (а.с. 113).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (а.с. 27).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 червня 2017 року ОСОБА_1 набув право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5 (а.с. 28-33).

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови ФГ«Альфа» з заявою про виплату суми орендної плати за вищевказаними договорами оренди землі.

В даній заяві зазначив, що в серпні 2017 року він надав ФГ«Альфа» всі правовстановлюючі документи на земельні ділянки та його запросили на отримання орендної плати, але орендну плату не сплатили, оскільки він відмовився від продовження договору оренди (а.с. 34).

Відповідно до ч.1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до нового власника переходять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилася внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цивільного призначення.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання орендної плати з часу відкриття спадщини.

Проте, відповідачем було відмовлено у сплаті на користь ОСОБА_1 орендної плати без зазначення причин, оскільки відповіді на лист від 04 вересня 2017 року він не отримав (а.с. 34).

Вимога ОСОБА_1 містить адресу його реєстрації та проживання, номер мобільного телефону (а.с. 34).

Доводи голови ФГ«Альфа» щодо ненадання позивачем у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів, що підтверджують його право власності на ці земельні ділянки, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ФГ«Альфа», після отримання від ОСОБА_1 вимоги, не були затребувані вказані документи та інші відомості, що свідчить про їх отримання від позивача, про що він зазначив в письмовій заяві від 04 вересня 2017 року.

Крім того, в спадковому реєстрі містяться відомості щодо реєстрації свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_1 (а.с. 30, 32), що свідчить про те, що відповідач мав можливість перевірити зазначений факт в загальнодоступному спадковому реєстрі.

Та обставина, що ОСОБА_1 в заяві не зазначив платіжні реквізити для сплати орендної плати, також не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 537 ЦК України відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з 04 вересня 2017 року у відповідача виник обов'язок погашення заборгованості по орендній платі.

Проте, станом на час розгляду справи судом першої інстанції, зазначена заборгованість погашена не була.

З п.9 договорів оренди землі вбачається, що сторони погодили певний розмір орендної плати, визначили його у розмірі 1 000,00 кг фуражного зерна або грошима за домовленістю (а.с. 11, 19).

Іншого розміру орендної плати умовами договорів не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що при розрахунку розміру орендної плати необхідно виходити з зазначених положень договорів оренди.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 626, 627 ЦК України.

В довідках, що містяться в матеріалах справи, зазначена вартість озимої пшениці та кукурудзи протягом 2012-2017 років (а.с. 106).

Отже, виходячи з наданих відповідачем доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума орендної плати за двома договорами оренди землі становить 29 989,00 грн. ((1 500,00 + 1 600,00 +2 000,00 + 2 271,00 +2 645,00 +4 025,00) ?2).

Відповідно до п. 14 договорів оренди землі в разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі 0,01 відсоток від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Дана умова договорів відповідає вимогам ст.ст. 546, 549, 612 ЦК України, якими передбачено, що забезпечення виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за період з 04 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року стягненню підлягає пеня.

Відповідно до ухвали Золочівського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року, якою було виправлено описку в рішенні Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, стягненню підлягає пеня в сумі 347,79 грн. Формула розрахунку пені судом першої інстанції визначена правильно.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом при розгляді справи було встановлено, що прострочення виконання зобов'язань після звернення ОСОБА_1 до ФГ «Альфа» з письмовою вимогою про сплату орендної плати, становить 116 днів.

Отже, суд правильно стягнув три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 286,00 грн. та суму інфляції в розмірі 1 557,43 грн.

Розрахунок зазначених сум в рішенні суду наведений.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, їм надана належна оцінка, висновків суду не спростовують.

Доводів щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 представником ФГ «Альфа» не наведено. Рішення суду першої інстанції в цій частині ОСОБА_1 не оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Проте, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення загальної суми, яка підлягає стягненню з ФГ «Альфа» на користь ОСОБА_1

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд стягує з ФГ «Альфа» на користь ОСОБА_1 66 604,55 грн., з яких 29 982,00 грн. - заборгованість по орендній платі, 286,00 грн. - три відсотки річних, 1 557,43 грн. - інфляційні витрати, 34 779,12 грн. - пеня.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року виправлено арифметичну помилку в рішенні Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, а саме виправлено розмір пені - 347,79 грн. та розмір судового збору - 320,49 грн.

Разом з тим, загальна сума орендної плати, яка підлягає стягненню з ФГ «Альфа» на користь ОСОБА_1 в рішенні суду зазначена в розмірі 66 604,55 грн. У зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір загальної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 32 173,22 грн.

У зв'язку зі зміною загальної суми стягнення підлягає зміні і сума судового збору, яка становить 321,73 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, п.2 ч.1 ст. 374, ч.4 ст. 376, ст.ст. 381-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року - змінити в частині визначення загальної суми орендної плати.

Вважати, що підлягає стягненню з фермерського господарства «Альфа» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 32 173,22 грн.

Викласти резолютивну частину рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства «Альфа» на користь ОСОБА_1 32 173,22 грн., з яких 29 982,00 грн. - заборгованість по орендній платі, 286,00 грн. - три проценти річних, 1 557,43 грн. - інфляційні витрати, 347,79 грн. - пеня.

Стягнути з фермерського господарства «Альфа» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 321,73 грн.

В іншій частині рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника фермерського господарства «Альфа» - Бєлінського В.І. без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Постанову складено «03» травня 2019 року.

Головуючий суддя: Судді: А.І. Колтунова І.В. Бурлака Н.П. Пилипчук