ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/160/19 Справа № 200/1587/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1 Суддя-доповідач: ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір про надання послуг щодо реєстрації права власності ОСОБА_5 на торговельний павільйон літ.А-1, навіс літ.а, мощення І за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.58К. Згідно умов договору ОСОБА_5 зобов'язався на протязі 5 банківських днів з дати підписання Договору сплатити грошові кошти за послуги. Для забезпечення виконання зазначених обов'язків між ОСОБА_3, ОСОБА_4г. та ОСОБА_5 був укладений договір поруки. Свої зобов'язання по договорам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виконали. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн.

ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що 12.09.2008 року на підставі договору купівлі-продажу ВКР №820557, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5 придбав у ТОВ фірми «КРИСТИНА-О» павільйон металевий загальною площею 36 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровськ, зупинка 1-й масив, Набережна Перемоги. Після оформлення права власності на нерухоме майно ОСОБА_5 з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснив перепланування металевого павільйону та збудував торговельний павільйон загальною площею 37,8 кв.м. Будівельні матеріали він придбавав на протязі всього будівництва на будівельних ринках та в спеціалізованих супермаркетах, про що свідчать відповідні квитанції. Зазначає, що проведене ОСОБА_5 перепланування є об'єктом самочинного будівництва. Також слід зазначити, що в результаті переобладнання виник новий об'єкт. Будь-яких претензій, звернень, нарікань чи скарг з приводу самовільно збудованого позивачем за зустрічним позовом майна з боку третіх осіб не надходило. Згідно висновків, викладених у технічному звіті, конструкції торговельного павільйону перебувають у нормальному стані. Згідно з нормативною класифікацією технічний стан конструкцій належить до категорії К-1 и К-2. Посилаючись на норми статтей 331 та 392 ЦК України, позивач за зустрічним позовом просив визнати право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно - торгівельний павільйон літ. А-1, загальною площею 37,8 кв.м., навіс літ.а, мостіння І, які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, пр. Набережна Перемоги, 58К.; визнати право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно - торгівельний павільйон літ. А-1, загальною площею 37,8 кв.м., навіс літ.а, мостіння І по пр. Набережна Перемоги, 58К у м. Дніпропетровську, таким, що підлягає державній реєстрації Уповноваженим на те органом без додаткових актів введення об'єкта в експлуатацію (а.с. 12-14).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у розмірі 8000,00 грн. відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання права власності задоволено, визнано право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно - торгівельний павільйон літ.А-1, навіс літ.а, мощення І за адресою по вул. Набережна Перемоги, буд. 58К у м. Дніпропетровську; визнано право власності ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без додаткових актів введення об'єктів в експлуатацію.

Із апеляційною скаргою на вказане вище рішення звернулась Дніпровська міська рада, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених зустрічних позовних вимог та ухвалення у скасованій частині нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання права власності у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дніпровській міській раді, які долучені до матеріалів справи (а.с. 70-73). Від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю ознайомлення адвоката з матеріалами справи для формування правової позиції захисту і надання заперечень проти апеляційної скарги, яка визнана необгрунтованою, виходячи з наступного. Згідно рекомендованого поштового повідомлення ОСОБА_5 копію апеляційної скарги, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та судову повістку про виклик у судове засідання на 05.02.2019 року отримав завчасно - 12.12.2018 року (а.с. 72). Згідно змісту ухвали про відкриття апеляційного провадження від 02.11.2018 року, було встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали. Таким чином, отримавши копію вказаної ухвали, ОСОБА_5 у встановлений строк протягом 15 днів не скористався своїм правом на подачу суду відзиву на апеляційну скаргу. Суду також не надано будь-яких доказів знаходження ОСОБА_5 поза межами м. Дніпра та неможливість його прибуття в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження зустрічних позовних вимог, ОСОБА_5 надано копію договору купівлі-продажу від 12 вересня 2008 року, укладеного між ТОВ Фірма Кристина-О та ОСОБА_5, за умовами якого останній купив належний продавцю павільйон металевий, загальною площею 36 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровську, зупинка 1-й масив, Набережна Перемоги, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 20).

В матеріалах справи також міститься звіт експерта ОСОБА_8 про технійчний висновок стану будівельних конструкцій будівлі торгового павільйону по вул. Набережна Перемоги, 58К в м. Дніпропетровську, за результатами якого, було встановлено, що будівельні конструкції павільйону знаходиться в нормальному стані та відповідають будівельним нормам і правилам, нормативним актам пожежної безпеки і санітарному законодавству; подальша експлуатація торговельного павільйону за функціональним призначенням можлива (а.с. 21-24).

Також позивачем за зустрічним позовом представлено суду копію технічного паспорту торговельного павільйону Літ. А-1 по вул. Набережна Перемоги, 58К у м. Дніпропетровську, що виготовлений КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради станом на 29.06.2006 року (а.с. 17-19).

Згідно листа Управління державного архітектурного-будівельного контролю Дніпровської міської ради №4/1-368 від 16.07.2018 року, за даними архівної бази вказаного Управління, стосовно обєкта будівництва по вул. Набережна Перемоги, 58К у м. Дніпрі (Дніпропетровську), дозвільна документація відсутня; повідомлення про початок виконання будівельних робіт не реєструвалось; дозвіл на виконання будівельних робіт не надавався; обєкт в експлуатацію не вводився (а.с. 56).

За змістом ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положеннями частини 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України).

За змістом ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

В розумінні положень статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Також, положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 82 Земельного Кодексу України врегульовано, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Встановлено, що ні місцевому суду, ні апеляційному суду позивачем за зустрічним позовом не представлено доказів, що відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, ст.ст. 77 79 ЦПК України, в редакції, що діє з 17.12.2017 року, на підтвердження наявності у нього права на спірну споруду - торговельний павільйон, що знаходиться по вул. Набережній Перемоги, 58К у м. Дніпрі (Дніпропетровську).

ОСОБА_5 не доведено, що спірна споруда має ознаки самочинного будівництва у розумінні ст. 376 ЦК України; місцевим судом безпідставно застосовано положення ст. 376 ЦК України.

Суду не представлені докази введення спірної споруди по вул. Набережній Перемоги, 58К у м. Дніпрі, з відповідними технічними характеристиками, в експлуатацію. Згідно листа Управління державного архітектурного-будівельного контролю Дніпровської міської ради №4/1-368 від 16.07.2018 року, за даними архівної бази вказаного Управління, стосовно обєкта будівництва по вул. Набережна Перемоги, 58К у м. Дніпрі (Дніпропетровську), дозвільна документація відсутня (а.с. 56).

Представлений суду договір купівлі-продажу павільйону від 12.09.2008 року, що укладений між ТОВ Фірма Кристина-О та ОСОБА_5, стосується обєкта нерухомого майна, що знаходиться за іншою адресою - зупинка 1-й масив, Набережна Перемоги, м.Дніпропетровськ (а.с. 20).

Необґрунтованим, безпідставним є висновок місцевого суду про відсутність необхідності дотримання, передбаченої діючим законодавством, процедури введення спірної споруди в експлуатацію.

Позивачем за зустрічним позовом не надано також доказів наявності у нього права здійснення будівельних робіт на відповідній земельній ділянці по вул. Набережна Перемоги, 58К у м. Дніпрі. Згідно вказаного вище листа Управління державного архітектурного-будівельного контролю Дніпровської міської ради №4/1-368 від 16.07.2018 року, повідомлення про початок виконання будівельних робіт не реєструвалось, дозвіл на виконання будівельних робіт не надавався (а.с. 56).

Колегія наголошує, що доказів на підтвердження своєї позиції ОСОБА_5суду не представлено, клопотань про витребування відповідних доказів судом, призначення судової експертизи не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи.

Крім того, враховуючи, що відсутня дозвільна документація, місцевим судом безпідставно не було вирішено питання щодо залучення до участі у справі Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради та органу уповноваженого на здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; розглянувши дану справу в межах доводів апеляційної скарги, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_5права власності на нерухоме майно - торговельний павільйон літ. А-1, навіс літ. а, мощення І за адресою по вул. Набережній Перемоги, буд. 58К у м. Дніпропетровську, а також про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо державної реєстрації вказаного майна уповноваженим на те органом без додаткових актів введення об'єктів в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Рішення місцевого суду оскаржене лише в частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що в задоволенні зустрічного позову відмовлено, на користь Дніпровської міської ради необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого апелянтом судового збору в сумі 602,24 грн. з ОСОБА_5 (а.с. 52).

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених зустрічних позовних вимог про визнання права власності, про визнання права власності таким, що підлягає державній реєстрації без введення обєкта в експлуатацію та ухвалення у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року в частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Дніпровської міської ради () судові витрати в сумі 602 (шістсот дві) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді