ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/8321/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2687/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2018 року у складі судді Кисельова В.К.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гойда Г.Ю. , заінтересована особа: ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 грудня 2017 року Суворовський районний суд м.Одеси видав наказ, яким стягнув з нього на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 листопада 2017 року, до досягнення ОСОБА_5 повноліття-ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення повноліття ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 січня 2018 року постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гойдою О.Ю.(далі-державний виконавець) відкрито виконавче провадження ВП №55571367 за заявою ОСОБА_4 про примусове виконання вищевказаного наказу.

Посилався, що постановою державного виконавця від 22 лютого 2018 року йому встановлено тимчасову заборону у праві виїзду за межі України, з огляду на наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупній розмір якої, згідно з розрахунком становить суму, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вказана постанова прийнята при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а також з порушенням встановленої законом процедури прийняття обмеження у праві виїзду за кордон.

22 травня 2018 року державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого встановлена заборгованість, станом на 01 травня 2018 року в розмірі 29 922,99 грн.

Посилався на те, що державний виконавець при встановлені розміру заборгованості по аліментам виходив з того, що він у листопаді, грудні 2017 року та в квітні 2018 року отримав заробітну плату в розмірі 1250 доларів США на місяць, що начебто підтверджується листами ТОВ «Украменнінг ЛТД» від 18 серпня 2017 року та від 04 травня 2018 року.

Між тим, він не працював та не працює в ТОВ «Украменнінг ЛТД», а тому в листах товариство зазначило не про отриману заробітну плату, а про розмір коштів, який визначений в контрактах з роботодавцем.

Державний виконавець під час складання розрахунку виходив не з розміру реально отриманого доходу, а з розміру коштів, які він начебто повинен отримати, згідно контракту, якого в розпорядженні виконавця не було, тому державний виконавець фактично виходив з припущень під час розрахунку заборгованості по аліментам.

В даному випадку, обов'язок з виплати аліментів згідно наказу у нього виник 14 листопада 2017 року, а оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем 22 лютого 2018 року - до спливу четвертого місяця з моменту виникнення обов'язку зі сплати аліментів. Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів до прийняття оскаржуваної постанови від 22 лютого 2018 року не складався.

Зазначив, що кожного місяця, починаючи з листопада 2017 року він сплачує аліменти в сумі 3000 грн., що свідчить про виконання рішення та відсутності факту його ухилення від обов'язку по утриманню дітей.

На підставі викладеного, він просив:

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гойда О.Ю. від 22 лютого 2018 року про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

- скасувати встановлене постановою 22 лютого 2018 року тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України;

- визнати неправомірним розрахунок по сплаті аліментів від 22 травня 2018 року, складений державним виконавцем про примусовому виконанні судового наказу № 523/15805/17 та дії державного виконавця щодо його складання;

- зобов'язати державного виконавця скласти розрахунок по сплаті аліментів при примусовому виконанні судового наказу №523/15805/17, враховуючи наявні у виконавчому провадженні докази на підтвердження отриманого ним доходу та сум сплачених ним аліментів (а.с.1-4).

В судовому засіданні представник скаржника підтримав заявлені вимоги, посилався, що державний виконавець під час визначення розміру заборгованості виходив з припущення щодо отриманої заробітної плати, яку апелянт фактично не отримував, також державним виконавцем неправомірно накладено обмеження щодо виїзду скаржника за кордон, оскільки заборгованість не перевищувала шести місяців як вказано в законі.

Справа розглянута у відсутність державного виконавця, який повідомлений про слухання справи.

Заінтересована особа ОСОБА_4 та її представник просили відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_2 працює моряком та його розмір заробітної плати перевищує розмір мінімального заробітку, який був вказаний у довідці крюингової компанії, він не сплачує аліменти добровільно, а кошти їй надходили від нього та адресувались її матері для погашення боргових зобов'язань.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 22 червня 2018 року про встановлення ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Скасовано встановлене ОСОБА_2 постановою державного виконавця від 22 лютого 2018 року тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Вимоги ОСОБА_2 щодо визнання неправомірним розрахунку по сплаті аліментів від 22 травня 2018 року та щодо зобов'язання державного виконавця Гойда О.Ю. здійснити розрахунок по сплаті аліментів при примусовому виконанні судового наказу № 523/15805/17 залишено без задоволення.

Судове рішення в частині відмови мотивовано тим, що скаржником до суду не надано доказів фактичного отриманого ОСОБА_2 доходу, а наявні у виконавчому провадженні листи ТОВ «Украменнінг ЛТД», із зазначенням в них окладу скаржника, є доказом його мінімального заробітку (доходу), які державний виконавець правомірно врахував при складанні оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментам.

Судове рішення в частині скасування постанови щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України сторонами не оскаржується (а.с.48-52).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови у скарзі та зобов'язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам, і постановити нове рішення в цій частині вимог та задовольнити скаргу.

Неправильність судового рішення в цій частині вимог мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт крім доводів, що містяться в його скарзі, зазначив, що:

- принцип змагальності сторін під час розгляду скарги на дії державного виконавця не застосовується, суд розглядає скаргу на підставі тих документів, які є у виконавчому провадженні, висновок суду в цій частині є помилковий;

- судом не звернута увага, що законодавець передбачає визначення розміру аліментів, виходячи з суми отриманого доходу, що залишився після сплати податків. Доказами отримання доходу та його розміру можуть бути відомості отримані від податкової, роботодавця (довідка про отриману заробітну плату, бухгалтерські документи тощо), банківські документи на підтвердження надходження на рахунок платника аліментів коштів тощо;

- державний виконавець при визначенні розміру заборгованості по аліментам помилково взяв до уваги листи ТОВ «Украменнінг ЛТД» від 18 серпня 2017 року та від 04 травня 2018 року про отримання апелянтом заробітної плати в розмірі 1250 доларів США на місяць;

- зміст вищевказаних листів вказує, що заявник не працював та не працює в ТОВ «Украменнінг ЛТД», а товариство в листах зазначили не про розмір отриманого доходу (заробітної плати), а про розмір коштів, які він може отримати в майбутньому;

- матеріали виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження отримання боржником доходу з 14 листопада 2017 року по 27 грудня 2017 року та з 07 квітня 2018 року по 01 травня 2018 року в розмірі 1250 дол. США. (а.с.61-62).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Зокрема, зазначив, що апелянтом не надано жодних документів, які свідчать про його фактичний заробіток (доход), він не спростував інформацію зазначену в розрахунках по сплаті аліментів ( а.с.81-84).

В апеляційній інстанції представникОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заінтересована особа: ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відмовляючи в задоволенні скарги щодо визнання неправомірним розрахунку по сплаті аліментів від 22 травня 2018 року та про зобов'язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за наказом суду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не надано доказів фактичного отриманого ОСОБА_2 заробітку (доходу), а наявні в виконавчому провадженні докази є достатніми для нарахування заборгованості по аліментам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року Суворовським районним судом м. Одеси видано наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 листопада 2017 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 січня 2018 року постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гойдою О.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 55571367 за заявою ОСОБА_4 про примусове виконання вищевказаного наказу.

Постановою державного виконавця Гойда О.Ю. від 22 лютого 2018 року скаржнику ОСОБА_2 встановлено обмеження у праві виїзду за межі України.

Розглядаючи спір щодо скасування обмеження у праві виїзду за межі України скаржника, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок з виплати аліментів за судовим наказом у скаржника виник 14 листопада 2017 року, а оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем 22 лютого 2018 року - до спливу четвертого місяця з моменту виникнення обов'язку зі сплати аліментів, що є порушенням п. 1 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

Як вбачається з матеріалів справи, листом ТОВ «Украменнінг ЛТД» від 04 травня 2018року на ім'я Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Гойда О.Ю. було повідомлено, що ОСОБА_2 перебував в рейсі на судні «Atlantica» з 13 квітня 2017 року по 27 грудня 2017 року та його оклад, згідно контракту склав 1250 доларів в місяць. З 07 квітня 2018 року він перебуває в рейсі на судні «Alithia» та його оклад згідно контракту склав 1250 доларів в місяць. Листом ТОВ «Украменнінг ЛТД» від 18 серпня 2018 року повідомлялось, що ОСОБА_2 перебував у рейсі з 13 квітня 2017року на судні «Alithia» та його оклад згідно контракту склав 1250 доларів в місяць ( а.с.10,11).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції представнику скаржника запропоновано надати інформацію про місце працевлаштування ОСОБА_2, надати копії трудових договорів (контрактів), довідок про отримання заробітної плати, тобто документів, які свідчать про фактичний заробіток (доход) платника аліментів, згідно вимог ч. 1 ст. 195 СК України.

Представник скаржника пояснив, що ОСОБА_2 дійсно працює моряком, проте чи він дійсно перебуває у рейсі, а також про розмір заробітної плати йому невідомо.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника, як на сторону виконавчого провадження покладено ряд обов'язків, зокрема:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом із тим, на виконання ч.5 ст. 19 Закону України « Про виконавче провадження» боржником ОСОБА_2 не було надано державному виконавцю довідку про заробітну плату ( доходи), декларацію про доходи і майно, і дані обставини представником скаржника під час розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанції не спростовані. Не спростовані вони також в апеляційної скарзі.

Невиконання обов'язків боржника, передбаченими ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим наказом про стягнення аліментів.

Будь-яких дій для виконання судового наказу за тривалий проміжок часу з дати постановлення ухвали від 25 жовтня 2018 року боржником не вчинено.

Так, з матеріалів справі вбачається, що боржник, будучи обізнаним з приводу примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення аліментів не надав доказів державному виконавцю та суду щодо своїх реальних доходів, які він отримує, працюючи моряком, що вказує на його свідоме ухилення від сплати аліментів на двох дітей та від виконання покладених на нього Законом зобов'язань щодо надання відомостей про свої реальні доходи.

В силу ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що скаржником не надано доказів, які підтверджують його фактичний заробіток та періоди роботи, а тому єдиними доказами, які свідчать про мінімальний заробіток скаржника є листи ТОВ «Украменнінг ЛТД» від 18 серпня 2017 року та від 04 травня 2018 року, які не спростовувані апелянтом та є підставою для нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментам.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірним розрахунку по сплаті аліментів від 22 травня 2018 року та зобов'язання державного виконавця здійснити розрахунок по сплаті аліментів , є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апелянта, про те, що принцип змагальності сторін під час розгляду скарги на дії державного виконавця не застосовується, до уваги не приймається, оскільки цивільне судочинство відповідно до ст.12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявник та його представник відповідно до вимог ст. ст.12,81 ЦПК України не надали до суду доказів щодо спростування інформації, яка була отримана державним виконавцем. Апелянт не надав будь-яких документів на підтвердження розміру його заробітної плати, що розмір його заробітної плати за вказаний період є іншим ніж вказано у довідках ТОВ «Украменнінг ЛТД», що свідчить про приховування ним свого заробітку (доходу), як від державного виконавця, так і від суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають підстав для скасування ухвали в цій частині, яка ухвалена з дотриманням вимог закону, не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков