Постанова

Іменем України

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 750/11423/15-ц

провадження № 61-28874св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів:

Мамонової О. Є., Бобрової І. О., Шитченко Н. В., від 15 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», банк) про визнання недійсним кредитного договору.

Позов мотивовано тим, що 02 листопада 2007 року між нею та банком був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошті у розмірі 200 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних, строком користування до 02 липня 2017 року. Вказувала, що кредитний договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), оскільки при його укладенні банк приховав від неї повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав в договорі занижені значення показників істотних умов договору, чим ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, всі валютні ризики за цим договором було покладено виключно на неї.

Позивач вказувала, що умови кредитного договору від 02 листопада

2007 року є несправедливими, наслідком його укладення є дисбаланс договірних прав та обов'язків, що є підставою для визнання такого правочину недійсним з моменту укладення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т. В. від 06 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір

від 02 листопада 2007 року, укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у кредитному договорі та в додатках до нього не наведено розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг. Також банком не було надано достовірної інформації щодо валютних ризиків під час виконання зобов'язань за кредитним договором, банк ввів в оману позивача щодо реальної процентної ставки, що є підставою для визнання недійсним цього договору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач була ознайомлена з умовами договору, не заперечувала проти них, погодилася на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін було вільним, будь-яких доказів протилежного позивачем не надано. За кредитним договором позичальник підтвердила, що вона до укладення цього договору отримала повну, доступну та вичерпну інформацію в письмовій формі щодо умов надання кредиту, тривалий час виконувала умови кредитного договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання реальних наслідків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що разом із укладенням кредитного договору сторонами було підписано додатки № № 1, 2 до цього договору. Вказує, що разом із примірником оригіналу договору банк передав лише додаток № 1 (графік платежів), а додаток № 2 (розрахунок сукупної вартості кредиту) після підписання переданий їй не був. ЇЇ було введено в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, що підтверджується відповідним висновком експертної установи. Отже, відповідач у порушення вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надав недостовірну інформацію про сукупну вартість кредиту з метою впливу на свідомий вибір позивача підписати договір на запропонованих умовах, що відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини другої статті 203, статті 215 ЦК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 листопада 2007 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір із відповідними змінами до нього, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 грошові кошті у розмірі 200 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних, які додатковою угодою № 4 до кредитного договору збільшено до 17% річних, строком користування до 02 липня 2017 року.

Надання банком кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером про перерахування суми на рахунок позивача (а. с. 23 т. 1).

Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 22 грудня 2016 року, документально і нормативно не підтверджується розрахунок абсолютного значення подорожчання кредиту в розмірі 188 806,26 грн, наведений в додатку №2 до кредитного договору від 02 листопада 2007 року.Документально та нормативно не підтверджується розрахунок реальної процентної ставки у розмірі 1,21%, наведений в додатку № 2 до кредитного договору. В шапці додатку № 2 до кредитного договору наведено ануїтетний платіж в розмірі 1 667,00 доларів США, а в додатку № 1 до кредитного договору та в таблиці додатку № 2 до кредитного договору застосовано диференційний платіж.

Таким чином, експерт дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що розрахунок сукупної вартості кредиту наведений в додатку № 2 до кредитного договору складено з дотриманням вимог Правил.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК Україниякщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За змістом Правил, вони зобов'язують банки надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. Тобто, детальний розпис сукупної вартості кредиту не обов'язково повинен бути викладений лише як окремий документ.

Відповідно до пункту 2.9.3. кредитного договору, підписанням цього договору позичальник стверджує, що він попереджений про можливі коливання курсів валют відносно національної валюти та погоджується нести валютні курсові ризики, що можуть виникнути під час купівлі іноземної валюти з метою погашення кредиту.

Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник стверджує про те, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банка інформацію, визначену статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. договору, позичальник гарантує, що на момент укладення цього договору він має право на укладання цього договору і виконання своїх зобов'язань по ньому і відсутні будь-які обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей договір.

Цей договір відображає повне розуміння сторонами предмету цього договору та інших питань зазначених в ньому. Банк, на виконання вимог Правил, перед укладенням цього договору надав Позичальнику інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Банк, в додатку № 2 до цього договору, який є його невід'ємною частиною, надав позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань позичальника, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається постановою № 168 (пункти 7.2., 7.12., 7.13. кредитного договору).

Зазначене в пунктах 7.12., 7.13. кредитного договору підтверджується підписом ОСОБА_4 у додатку № 2, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Крім того, у день укладення кредитного договору позичальником було підписано повідомлення про умови споживчого кредитування, відповідно до якого ОСОБА_4 ознайомилась із загальними умовами споживчого кредитування, в якому були зазначені місцезнаходження банку та контактні дані, описані наявні програми кредитування, їх умови та відмінності, види забезпечення повернення кредитів, строки кредитування, можливі суми кредиту, процентні ставки за кредитами, можливість дострокового повернення споживчих кредитів з описом особливих умов такого повернення (а. с. 55-57 т. 1).

На підставі наданих сторонами доказів, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди щодо усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови, отримала кредитні кошти та частково їх віддавала. Банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу. Встановивши ці обставини, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статей 626-628 ЦК України, та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для визнання кредитного договору 02 листопада

2007 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є

ПАТ «ВіЕйБі Банк», і ОСОБА_4, недійсним.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив як доказ висновок експертизи, оскільки питання, поставлені на вирішення цієї експертизи, стосуються правильності розрахунків і впливають на розмір заборгованості, що саме по собі не є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про ненадання їй інформації, передбаченої статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами, спростовуються вищевикладеним.

Кредитний договір та додатки до нього (додаток № 1 та додаток № 2) підписано позичальником ОСОБА_4, що підтверджує надання останній оригіналу примірника кредитного договору в повному обсязі, а тому доводи касаційної скарги про те, що їй не надавався додаток № 2 до кредитного договору безпідставні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення,

а рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня

2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта