Справа № 212/6034/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В. В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» моральної шкоди завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання трудових обовязків у розмірі 180 000,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 квітня 2013 року він працював на підприємстві відповідача прохідником. 18 січня 2018 року, під час виконання трудових обовязків із ним стався нещасний внаслідок якого він отримав травму у вигляді відкритого зламу обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. 26 липня 2018 року був звільнений з підприємства згідно п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню роботи. Внаслідок нещасного випадку йому завдано моральну шкоду, яка полягає фізичних стражданнях, зміні його особистого життя.

Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд.

Не погодившись із позовом відповідач подав до суду відзив в якому зазначив, що всі вимоги щодо створення на робочому місці позивача ОСОБА_3 умов праці відповідно до нормативно-правових актів були виконані відповідачем та для останнього створені належні умови праці. Зазначив, що основною причиною настання нещасного випадку є знехтування позивачем ОСОБА_3 вимог нормативно-правових актів з охорони праці та особистої безпеки, тому останнім не доведено протиправності діяння відповідача. Крім того зазначив, що позивачем не доведено розмір завданої моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись на письмовий відзив.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Позивач ОСОБА_3 з 01.04.2013 року по 26.07.2018 року, часу звільнення згідно п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню роботи, перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» та працював учнем прохідника, прохідником шахти імені Леніна, що підтверджується копією трудової книжки останнього, та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с.3-4).

Відповідно до акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, на підприємстві Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», форми Н-1 за №2-21, затвердженого 24.01.2018 року Директором з охорони праці ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_4 вказано, що 18 січня 2018 року о 23 годині 50 хвилин на дільниці №36 шахти Тернівська, штрек скреперування у осях 95-92 гор.1347м. з покрівлі виробки зі сторони висячого боку із за кріплення виробки випав кусок гірничої маси, яким вдарило ОСОБА_3 по правій нозі. Діагноз згідно з листком непрацездатності: відкритий злам обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. ОСОБА_3 не знаходився у стані алкогольного спяніння. Згідно зазначеного акту причиною настання нещасного випадку є: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутня невиконання посадових обовязків. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці вказані: ОСОБА_5, гірник підземний дільниці №36 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_3, прохідник дільниці №36 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_6, майстер гірничий дільниці №36 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком». (а.с. 7-11)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 12 ААА №052059 від 23.05.2018 року, ОСОБА_3 при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності, друга група інвалідності у звязку із трудовим каліцтвом з 21.05.2018 року до 01.06.2019 року, з переоглядом 01.05.2019 року. Визначена потреба у медичній реабілітації в умовах реабілітаційних відділень, санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, милиці паличка. (а.с.20)

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК, серії 12ААА №997389 від 23.05.2018 року зазначено, що ОСОБА_3 протипоказані всі види праці в надзвичайних умовах виробництва. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: «Д» лікування у травматолога. (а.с.21)

Відповідно до виписки з протоколу №10 засідання комісії з питань охорони праці ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо визначення відсотка зменшення розміру одноразової допомоги від 25.05.2018, зазначено, що комісією прийнято рішення про зменшення одноразової допомоги потерпілому ОСОБА_3 на 6,7 відсотків. (а.с.19)

Відповідно до виписного епікризу №265/56 ОСОБА_3 у звязку із отриманою виробничою травмою перебував на стаціонарному лікуванні з 19.01.2018 по 02.02.2018 року. (а.с.5)

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3 вказано, що з 06.02.2018 по 23.05.2018 останній перебував на в амбулаторно-клінічному закладі КЗ «Криворізька міська лікарня №14»ДОР», зазначено, що 23.01.2018 проводилось оперативне втручання у звязку із отриманою виробничою травмою. (а.с.6)

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців.

За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_3 у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обовязків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» є винним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 під час виконанням ним трудових обовязків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у ОСОБА_3 65% втрати працездатності, встановлення другої групи інвалідності, у звязку з трудовим каліцтвом, наявність вини самого позивача у нещасному випадку повязаному з виробництвом, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 65 000,00 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст.ст. 4,12, 23, 76-83,141,258, 259,263,264,265, 268, 271,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А), на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 14 кв. 14 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, моральну шкоду в розмірі 65 000,00 гривень (шістдесят пять тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 26 квітня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак