Справа № 310/7930/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача та його представника адвоката ОСОБА_4, третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат на оплату гуртожитку, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат на оплату гуртожитку. Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1999р., від якого мають сина ОСОБА_7. Шлюб між ними розірвано 20.02.2012 року. Зазначила, що відповідач є платником аліментів, але своїх зобовязань не виконує, заборгованість по сплаті аліментів складає 36094,45 грн.. На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького, на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Також зазначила, що після розлучення син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Вважає, що колишній чоловік має змогу утримувати їх спільного сина, оскільки хоч офіційно і не працює, але отримує дохід з передачі в оренду власного житла, отримуючи 30000,00 грн. щомісячно. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_7, який продовжує навчатися, в розмірі прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 1841,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_7 двадцятитрьохрічного віку. Крім того, просила стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату гуртожитка сина ОСОБА_7 у розмірі 5200,00 грн. на рік до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_7 двадцятитрьохрічного віку.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 (довіреність № 177 від 06.11.2018р.) позовну заяву підтримала та пояснила, що позивачка на даний час проживає в м. Київ, ніде не працює, її теперішній чоловік після аварії знаходиться на реабілітації. Зазначила, що просить стягнути з відповідача саме таку суму аліментів в розмірі 1841,00 грн., оскільки це є прожитковим мінімумом та саме така сума необхідна на харчування, одяг, проїзд дитини, з урахуванням допомоги позивачки, а також просить стягнути додаткові витрати на оплату гуртожитку в розмірі 5200,00 грн. на рік. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачка безпідставно себе визначила законним представником ОСОБА_7, оскільки останній є повнолітнім, та взагалі у нього немає сина з таким прізвищем. Вважає, що позивачем не доведено, що він є батьком ОСОБА_7. Крім того, позивачка проживає окремо від сина, в м. Київ зі своїм чоловіком, ніде не працює, органами поліції оголошена в розшуку, а ОСОБА_7 проживає за місцем свого навчання, тому у позивачки взагалі немає права звертатись до суду з таким позовом про стягнення аліментів на свою користь. Також зазначив, що ОСОБА_7 навчається в університеті безкоштовно, отримує стипендію, має значний вільний час та може працевлаштуватися. Крім того, посилається на те, що він є фізичною особою-підприємцем, на підтвердження чого надає податкову декларацію про доходи за 10 місяців 2018 року, відповідно до якої він отримав дохід за 10 місяців в розмірі 18530 грн., тобто по 1853 грн. на місяць, також має борг перед позивачем по сплаті аліментів, який до цього часу ще не погасив, у звязку з чим він не має можливості сплачувати аліменти на період навчання. Також позивачем ніяких доказів на підтвердження того, що він отримує дохід від передачі в оренду майна суду не надано, а також не надано розрахунку витрат на сина та обґрунтованого розрахунку, чому саме таку суму аліментів просить стягнути позивачка. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 (ордер серія ЗП № 049427 від 09.11.2018р.) в судовому засіданні зазначив, що вважає позов безпідставним, оскільки позивач просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина та додаткові витрати на оплату гуртожитку, проте додаткові витрати можуть бути стягнуті лише на неповнолітніх дітей. Крім того вважає, що можливо стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, якщо він проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а також за наявності можливості відповідача надавати таку допомогу. Проте позивачкою жодних доказів на підтвердження цих обставин не надано, більш того, позивачка взагалі не мала права на звернення з таким позовом до суду та вимагати стягнення на свою користь. Просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що дійсно навчається в Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького, на стаціонарі, проживає в гуртожитку. Витрати на його харчування становлять 1500 грн. на місяць, крім того він витрачає гроші на роздрукування рефератів, курсових робіт, канцелярські приналежності, тощо. Також йому необхідно купувати одяг, білизну, кожен місяць росте сума оплати за гуртожиток. Зазначив, що потребує допомоги обох батьків. Просив позов задовольнити, не заперечував проти стягнення аліментів на користь його матері, оскільки на даний час його утримує вона та бабуся, крім того зазначив, що на теперішній час стипендію він вже не отримує.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖС №198373 від 05.04.2012р. та свідоцтвом про зміну імені серія І-ЖС №006593 від 28.08.2015 року.

09.06.2017 року ОСОБА_7 виповнилося 18 років, на теперішній час він є студентом 3 курсу Черкаського національного університету імені ОСОБА_8, денна форма навчання, держзамовлення, дата вступу 01.09.2016р., дата випуску 30.06.2020р., що підтверджується довідкою №576/18 від 05.09.2018р. (а.с.9).

Як вбачається з довідки Черкаського національного університету ім.Б.Хмельницького від 11.12.2018 року, ОСОБА_7 отримував стипендію з січня 2018р. по березень 2018 р. в розмірі 1300,00 грн. на місяць, з квітня 2018р. по жовтень 2018р. в розмірі 1344,20 грн. на місяць, в листопаді 2018р. 1385,80 грн. (а.с.72).

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідног з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з цим позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь, позивачка вказувала на те, що після розлучення її син ОСОБА_7 проживає з нею, на даний час навчається в Черкаському національному університеті ім.Б.Хмельницького та не має змоги працевлаштуватися, щоб самостійно отримувати заробіток. Як зазначено позивачкою в позовній заяві, вона проживає, як і син ОСОБА_7, в с. Новотроїцьке, вул. Зелена, буд. 6.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що дійсно повнолітній ОСОБА_7 навчається в Черкаському національному університету імені ОСОБА_8 в м. Черкаси та проживає там у гуртожитку.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, позивачка не проживає разом з сином за зазначеною у позові адресою, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_5 на теперішній час проживає зі своїм чоловіком у м. Київ. Крім того, ані позивачем, ані її представником не спростовані доводи відповідача, що згідно даних пошукового ресурсу з офіційної бази МВС України станом на 09.11.2018р. ОСОБА_5 перебуває у розшуку, як особа, яка переховується від органів влади (а.с.47).

Крім того, згідно наданого свідоцтва про народження ОСОБА_9 (а.с.8), його матірю є ОСОБА_10, при цьому, суду не надано доказів, що саме ця особа і є позивачем.

За таких обставин суд вважає, що позивачкою ОСОБА_5 не доведено, що вона проживає разом із сином, який продовжує навчання, і несе всі витрати на його утримання, тобто, що саме вона має право на отримання з відповідача аліментів на свою користь.

При цьому суд звертає увагу, що з повноліття особи, яка продовжує навчання, має право сам звернутися до суду з позовом до батьків про стягнення аліментів на своє утримання.

Також позивачем не надано належного розрахунку суми аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, не надано доказів та не заявлено клопотання про їх витребування, на підтвердження обставин зазначених нею у позові, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки отримує дохід у розмірі 30000,00 грн. від передачі свого житла в оренду.

Крім того, суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату гуртожитку ще й за наступних підстав.

Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Такий висновок відповідає правовому висновку ВС України, висловленому ним у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі №6-1296цс15.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат на оплату гуртожитку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено до 26 квітня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_1