Справа № 364/405/19
Провадження № 2-н/364/11/19

УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18.04.2019 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1), до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 09301; РНОКПП НОМЕР_2) про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 09.04.2019 р. надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Після виконання вимог частин пятої, шостої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судом під час вивчення матеріалів справи встановлено, що за заявленою ОСОБА_1 вимогою не може бути виданий судовий наказ через невідповідність її змісту вимогам ЦПК України з огляду на таке.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом частини першої статті 183 названого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому судом враховуються обставини, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України, частина друга якої передбачає також, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, законодавством передбачено право того з батьків або іншого законного представника дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду в порядку не позовного, а наказного провадження із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, при цьому формулювання вимоги про розмір аліментів, що мають стягуватися на підставі судового наказу, визначено законом. Так, розмір аліментів, що стягуватимуться за судовим наказом, встановлено, зокрема, залежно від кількості дітей, зокрема на двох дітей (як в поданій до суду заяві ОСОБА_1О.) в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому частина пята статті 183 Сімейного кодексу України, визначаючи розмір аліментів, що стягуються в порядку наказного провадження, встановлює також обмеження максимального (а не мінімального) розміру стягуваних за судовим наказом аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналогічні вимоги закріплено національним процесуальним законодавством.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Натомість пункт 5 частини першої статті 161 ЦПК України закріплює вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, формулювання вимог про стягнення аліментів, закріплені пунктами 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, визначають різні способи та, відповідно, розміри таких аліментів

Натомість, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на її користь для утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, тим самим виклавши вимогу, яка не відповідає повністю змісту ані вимозі, передбаченій пунктом 4, ані вимозі, передбаченій пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка за своїм змістом не відповідає вимогам частини першої статті 161 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини девятої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою; заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина друга статті 166 ЦПК України).

На підставі наведеного та керуючись статтями 3, 13, 161, 162, 165, 166, 258-261, 272, 273, 351-355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1), до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 09301; РНОКПП НОМЕР_2) у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Розяснити Заявниці ОСОБА_1, що вона має право звернутися до суду або в порядку позовного провадження шляхом подання позову до ОСОБА_2 з тією самою вимогою, що викладена в її заяві від 09.04.2019 р., або звернутися до суду з іншою заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, виклавши свою вимогу про стягнення аліментів у точній відповідності до вимог пункту 4 чи пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Макаренко