Номер справи 220/2749/18
Номер провадження № 2/220/137/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Сербіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Територіальної громади Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно.

Вимоги позивача мотивовано втратою правовстановлюючого документа, що перешкоджає оформленню права власності в позасудовому порядку.

Сторони, їх представники в судове засідання не з'явились.

Від позивача суду надана заява, в якій він вимоги, викладені в позові, підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі.

Від виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, надійшов лист в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю та заявив про можливість розгляду справи без участі представника ради.

При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами, в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 29.01.2018 року серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

За заповітом від 25.12.2014 року, засвідченого приватним нотаріусом О.В. Гуковим, все своє майно померла ОСОБА_2 заповіла позивачеві ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно технічного паспорту, виготовленого 25.04.2018 року на ім'я ОСОБА_2, копії свідоцтва про право на спадок від 03.12.1986 року, довідки виконкому Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області від 22.11.2018 року № 01-25-1064, померлій ОСОБА_2 належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-13)

Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених 05.12.2018 року державним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Кравець С.В., ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 дві земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Перша площею 0.1500 гектарів, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_3, друга площею 0.0535 гектарів, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номерНОМЕР_4 (а.с. 16-21).

Згідно ж постанови державного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Кравець С.В. від 05.12.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, за заповітом, в зв'язку з відсутністю у заявника оригіналу правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 15).

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що оригінал свідоцтва про право на спадок за законом на ім'я ОСОБА_2 від 03.12.1986 року був втрачений ще за життя померлої.

Неможливість оформити у встановленому порядку право власності на домоволодіння, порушує право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном та стало підставою для звернення про їх відновлення в судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1статті 129 Конституції України, ст.ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

В порядку ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Ч.1 ст 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ст 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст 1235ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що відповідає нормам ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

За ч. 1 ст. 1273 ЦК України , спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, від спадщини не відмовлявся, у визначений законом термін звернувся до нотаріуса, але позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності за заповітом на належне йому майно, що перешкоджає вільному володінню, користуванню, розпорядженню ним, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного, у відповідності ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1222, 1235, 1237 ЦК України, ст. 9, 23, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) право власності на домоволодіння, яке складається з: погрібу, прибудови, літньої кухні, оглядової ями, гаражу, ганку, ганку, ями вигрібної, огорожі, воріт, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Г.М. Яненко