19.04.2019 Справа № 2-2119/11
Унікальний номер 2-2119/11
Справа № 4-с/756/14/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Поліщук В.В., боржник ОСОБА_3 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 р. скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою. В обґрунтування заявлених вимог скаржник зазначив, що 26.07.2011 р. Оболонським р/с м. Києва прийнято рішення по справі № 2-2119/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, пені, 3% річних від простроченої суми, інфляційного збільшення суми боргу, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 100750 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.07.2011 р. становить 803088 грн. 33 коп., боргу за договором позики від 30.01.2008 р., 3% річних від простроченої суми у розмірі 49775 грн. 51 коп., а всього - 852863,84 грн. та стягнуто з відповідача судові витрати у розмірі 1820 грн.

Як вказано у скарзі, 31.10.2011 р. Оболонським р/с м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2119, виданий 31.10.2011 р. у справі № 2-2119/2011 р. про стягнення боргу у розмірі 852863,84 грн. за договором позики та виконавчий документ у справі № 2-2119/2011 р. про стягнення судових витрат у розмірі 1820 грн.

При цьому скаржник вказує, що у даних постановах було зазначено про те, що виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника, останнього не розшукано, у зв'язку з чим перевірити його майновий стан не виявилося можливим. Згідно відповідей ДПА України за боржником рахунки зареєстровано, проте кошти відсутні та місце роботи невідомо. Згідно відповіді УДАІ м. Києва за боржником зареєстровано транспортний засіб, який перебуває у розшуку понад рік. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки з РПВНМ за боржником нерухомості не зареєстровано. Між тим, постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника та внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Тому вважає, що головним державним виконавцем Поліщук В.В. виконавчий документ було повернуто йому, як стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р.

Також вважає, що Поліщук В.В. зробила абсурдні висновки під час примусового виконання рішення Оболонського р/с м. Києва, нагадують не передбачені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. принципи неупередженості, своєчасності дій та виконання дій у повному обсязі, а лише спроби звільнення Боржника від відповідальності, спроби умисно не знайти будь-яке майно за Боржником, уникнути належної перевірки майнового стану Боржника, керуючись декількома відповідями та сумнівними висновками. Поліщук В.В. було знехтувано ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. а саме: п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р., який надає виконавцю можливість безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зі слів скаржника жодних дій, окрім декількох запитів та безрезультатного виїзду, головним державним виконавцем Поліщук В.В. не було здійснено, вона не зверталась ані до органів поліції, ані до суду, не дивлячись на те, що боржник явно ухилявся від виконання зобов'язань, до місця проживання державний виконавець чи не захотіла ввійти, чи не побажала скористатися своїми правами, як виконавця, передбаченими ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р.

Тому посилаючись на вищевикладене, скаржник просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 29759696 про стягнення 852863 гри. 84 коп., визнати протиправними її дії щодо повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 29759696 про стягнення 1820 грн. судових витрат; постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 29759696 про стягнення 852 863 грн. 84 коп. - скасувати; постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 29759696 про стягнення 1820 грн. судових витрат - скасувати, зобов'язати відновити виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Оболонським р/с м. Києва у справі № 2-2119/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики; зобов'язати Оболонський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом, виданий Оболонським р/с м. Києва у справі № 2-2119/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у сумі 1820 грн. в якості судових витрат.

Скаржник в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

Суб'єкт оскарження - головний державний виконавець Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Поліщук В.В. в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилась.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У відповідності до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Ст. 44 ЦПК України зазначає, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

На порушення вимог чинного законодавства, скаржник неналежним чином користується наданими процесуальними правами, оскільки справа протягом тривалого часу, перебуває у провадженні Оболонського р/с м. Києва.

Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки скаржника та не виконання ним свого обов'язку щодо явки в судове засідання, а також відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності зважаючи на викладення тексту скарги, вважає за необхідне залишити скаргу без задоволення.

Тому керуючись рішеннями ЄСПЧ, ст. 18, 74, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 133, 137, 262, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя К.А. Васалатій