Справа № 450/2888/18 Провадження № 2/450/414/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про (предмет спору): визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 оку та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): 23 серпня 1975 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. З часу укладення шлюбу і по теперішній час ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1. За життя, вищезазначений будинок належав ОСОБА_4, який являвся батьком чоловіка ОСОБА_3. Так згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, а саме земельної ділянки під забудову, площею 0,08 га. що виділена із земель присадибного фонду в с. Лисиничі Пустомитівського району Львівської області, на підставі рішення виконкому Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 31.08.1978 року, ОСОБА_4 забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Пустомитівської районної Ради депутатів трудящих від 05.10.1978 року №516. Згідно договору дарування від 25 грудня 1981 року вбачається, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 половину житлового будинку в селі Лисиничі Пустомитівського району Львівської області, зареєстрованих в погосподарських книгах сільради під № 31, який в цілому складається з двохповерхового жилого будинку на чотири кімнати з жилою площею 60 кв.м., двох кухонь, двох ванн та двох коридорів. Таким чином за життя ОСОБА_4 належало 1/2 будинку, ОСОБА_3 також належала 1/2 будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 (чоловік позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 (свекор позивачки). За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформили відповідні правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 та не приватизували його. Похоронами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю займалася виключно позивачка по справі, а після їх смерті продовжила проживати, доглядати та користуватися вищезазначеним будинковолодінням. Згідно довідки Лисиничівської сільської ради №1128 від 02.08.2018 року вбачається, що згідно запису по господарських книг до дня смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживали та були зареєстровані по АДРЕСА_1. Згідно довідки Лисиничівської сільської ради №2068 від 12.07.2017 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_3 разом з ним проживали та фактично прийняли спадщину: Дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3: Син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (свідоцтво про смерть додається) Син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (син не претендує на спадщину). Таким чином єдиною собою, яка прийняла та претендує на спадщину являється ОСОБА_1 оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, тобто спірним будинковолодінням, та на даний час продовжує проживати та управляти даним майном. Представник позивача подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити, розгляд справи проводити у його відсутності.

Позиція відповідача: у судове засідання на виклик суду не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання заявлених позовних вимог.

Позиція третьої особи : у судове засідання на виклик суду не з'явився, подав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає та на спадкове майно не претендує.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

12.09.2018 року ухвала про відкриття провадження; 23.10.2019 року ухвала про залучення третьої особи ОСОБА_2; 23.10.2018 року ухвала про витребування спадкової справи; 23.10.2018 ухвала про призначення справи до судового розгляду; 19.11.2018 року заява про проведення підготовчого судового засідання у відсутності представника позивача; 19.11.2018 року заява про слухання справи у відсутності третьої особи; 19.11.2018 року клопотання представника відповідача про розгляд справи у його відсутності, визнання заявлених позовних вимог; 28.01.2019 року лист державної нотаріальної контори; 22.02.2019 року заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, підтримання заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 16.06.1998 року. В день смерті ОСОБА_3, згідно 525 ЦК України 1963 року, відкрилась його спадщина. Відомості про складення ОСОБА_3 заповіту після смерті останнього відсутні. Тому, в силу вимог ч. 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом почергово.

У склад спадщини ОСОБА_3, крім іншого, увійшло право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується договором дарування нотаріально посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, 25.12.1981 року, зареєстровано в реєстрі № 2700. Згідно вказаного договору ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняв у дар 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно довідки виданої 382 виданої 02.04.2019 року виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, номер будинку АДРЕСА_1.

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 23.08.1975 року; батько ОСОБА_4, факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6; син ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року) та ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує, тому вважається таким, що не прийняв спадщини після смерті спадкодавця.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки виданої 12.07.2017 року № 2068 виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на день смерті ОСОБА_3 з ним проживала його дружина ОСОБА_1.

Згідно приписів ст.548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачем.

Відтак, в силу вимог ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 видним 01.10.2008 року.

В день смерті ОСОБА_4, у відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина після смерті останнього. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_4 увійшло, крім іншого, право власності на

на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 382 від 02.04.2019 року, згідно якої згідно погосподарських книг 1/2 вищевказаного будинку числиться за ОСОБА_4. Технічні характеристики будинку стверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виданим 07.07.2017 року ОКП ЛОР «БТІ т ЕО», згідно якого загальна площа 247, 7 кв.м., яка складається з житлова площа 106, 4 кв.м., допоміжна площа 60, 5 кв.м., площа приміщень загального користування 80, 8 кв.м.

За життя спадкодавецьОСОБА_4 своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4, у відповідності до ст. 1261 ЦК України належать : ОСОБА_7 - дружин спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року; ОСОБА_3 - син спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно вимог ст. 1264 ЦК України, до у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до довідки № 1128 від 02.08.2018 року виданої виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 була зареєстрована проживала разом з ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року з 1998 року.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним однією сім'єю більше п'яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦПК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Третя особа ОСОБА_2 - онук спадкодавця ОСОБА_4 по-батьковій лінії на спадкове майно не претендує, про що написав відповідну заяву.

Тому з врахуванням наведеного, встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна не має можливості, оскільки спадкодавці за життя не встигли зареєструвати своє право власності на житловий будинок.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавці з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набули право власності на спадкове майно; те, що спадкодавці за час свого життя не розпорядилися спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем після смерті спадкодавців; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; відповідач визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, на житловий будинок АДРЕСА_1, що значиться за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1, ІНПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: Лисиничівської сільська рада Пустомитівського району Львівської області вул. Шевченка, 48, с. Лисиничі, Пустомитівського району, Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

Повний текст судового рішення складено 04.04.2019 року.

СуддяД. А. Кукса