Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/156/19
Провадження № 2/321/150/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

До Михайлівського районного суду Запорізької області звернулася позивач ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат.

Позов мотивований тим, що з 2011 року вона проживала разом з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, у них народилась дитина син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

13 грудня 2016 року ТМО Михайлівського району винесений медичний висновок № 41 про встановлення дитині - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - інвалідності з дитинства до 18 років з діагнозом - Хронічне захворювання нирок III ст. Аномалія СВС Гіпоплазія правої нирки. Двосторонній рефлюксуючий, мегауретер IIIст. Хронічний пієлонефрит ХНН II ст. Вторичний гіперпаратиреоз.

На теперішній час дитина проживає разом з позивачем в будинку її батьків. Оскільки дитина потребує догляду та постійного лікування, позивач не працює.

Відповідач усунувся від витрат на утримання та лікування дитини, у звязку з чим рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 12.04.2018 року з нього було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 01.03.2018 року на весь час проживання та опікування дитиною - інвалідом.

З листопада 2018 року і до теперішнього часу відповідач стягнуті аліменти не сплачує.

Крім того, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 02.11.2018 року з відповідача на користь позивача було стягнуто половину вартості додаткових витрат на дитину-інваліда ОСОБА_5 в сумі 4246,62 грн.

Після чого, дитина за призначенням лікарів в майбутньому також потребувала постійного контролю аналізів та безперервного приймання ліків, витрати на придбання яких здійснювала позивач самотужки. Так, контроль аналізів здійснюється не за місцем проживання дитини, так як в с.Бурчак відсутня медична лабораторія, яка проводить аналіз заборного матеріалу, періодичний контроль аналізів проводиться в смт. Михайлівка, м. Василівка або в м. Запоріжжі, до прибуття до яких позивач також несе додаткові витрати на паливо.

Згідно медичних показань лікарів, дитині заборонено відвідувати дошкільний навчальний заклад з метою уникнення ускладнень від захворювань, які вплинуть на хворі нирки. Також, дитині заборонено проводити щеплення, що викликає часті захворювання та тягне за собою заборону відвідувати дошкільний навчальний заклад та користування загальним транспортом.

Таким чином, додаткові витрати на дитину, повязані з її інвалідністю та частими захворюваннями полягають в проведенні лікування за діагнозами та обстеження -хронічне захворювання нирок III ст. Аномалія СВС Гіпоплазія правої нирки. Двосторонній рефлюксуючий, мегауретер III ст. Хронічний пієлонефрит ХНН II ст. Вторічний гіперпаратиреоз, що підтверджується медичним висновком № 41, а також супутніми захворюваннями, що підтверджується виписками з історії хвороби стаціонарного хворого № 5918 від 13.09.2016 року, № 11816 від 13.11.2016 року, №11816 від 30.03.2018 року; гострий бронхіт, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки, виданої сімейним лікарем, з 14.10.2018 рок, з 22.01.2019 року; гострий тонзиліт, стоматит, стрептодермія, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки, виданої сімейним лікарем з 05.11.2018 року по 18.11.2018 року; гострий гастрит, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки, виданої сімейним лікарем, з 05.01.2019 року по 15.01.2019 року; риніт, що підтверджено консультативним висновком лікаря м.Василівка від 05.12.2018 pоку.

Загальні витрати на лікування та медичне обстеження дитини за період з жовтня 2018 року по 31.01.2019 року загалом склали 8 408 грн. 28 коп., тобто половина додаткових витрат на лікування дитини, які підлягають стягненню з відповідача складають 4204,14 грн.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила, що додаткові витрати, які є предметом цього позову, були понесені позивачем за період з жовтня 2018 року до лютого 2019 року. За цей період відповідач жодної допомоги на лікування дитини не надавав. А також не відшкодував половину додаткових витрат, стягнутих за попередній період лікування рішенням суду від 02.11.2018 року. Крім того, відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачує стягнуті з нього аліменти. Не заперечувала, що при проведенні дитині операції відповідач сплатив позивачу 2680 грн, проте ця сума не входить до періоду та розміру додаткових витрат, які є предметом цього позову. Зазначила, що деякі з призначених лікарських препаратів, призначених дитині, буди відсутні в аптеці, тому позивачем купувалися їх аналоги. Крім того, іноді призначені ліки купувалися декілька разів, оскільки їх не вистачало до повного курсу лікування. Також, не заперечувала, що позивач отримує державну допомогу в розмірі 1860 грн щомісяця, проте зазначена сума не покриває витрат на лікування дитини і витрачається позивачем переважно на дієтичне харчування за призначенням лікарів. При цьому, державна допомога, це система заходів, спрямованих на повернення особи до активного життя та праці, відновлення соціального статусу і формування в особи якостей, установок щодо пристосування до умов нормальної життєдіяльності шляхом правового і матеріального захисту її існування, підготовки до самообслуговування з формуванням здатності до пересування і спілкування, повсякденних життєвих потреб, тощо. Зазначила, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, мешкає в місті, де наявна можливість працевлаштування з високою оплатою праці, має у власності автомобіль, інших осіб на утримання не має, тому може сплачувати половину додаткових витрат, повязаних з лікуванням дитини. Натомість позивач через хворобу дитини не має можливості працевлаштуватися, ніякого доходу, окрім аліментів та допомоги своїх батьків не має.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: додаткові витрати, підтверджені документами їх понесення та медичними призначеннями.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він належним чином надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Вважає, що довідки від лікарів не є платіжним документом, оскільки в них не зазначено про фактичну сплату позивачем витрат, а зазначено лише призначення лікарів. Крім того, з додатних квитанцій про сплату за ліки вбачається, що позивач купувала дитині ліки не за призначенням лікарів (наприклад таблетки «Цитрамон») та інше. Також, позивачем не зазначено про отримання нею соціальної допомоги, яка призначена для лікування дитини інваліда. Враховуючи те, що сплачуючи аліменти, він утримує дитину матеріально, позивач також повинна приймати участь в утриманні дитини. Інших доходів, окрім заробітної плати, він не має, тому стягнення додаткових витрат на лікування дитини ставить його в скрутне матеріальне становище.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Згідно медичного висновку на дитину інваліда з дитинства в віці до 16 років № 41 від 13 грудня 2016 року встановлено, що дитина - ОСОБА_5 23.12.2015 року, має захворювання: Хронічне захворювання нирок III ст. Аномалія СВС Гіпоплазія правої нирки. Двосторонній рефлюксуючий, мегауретер IIIст. Хронічний пієлонефрит ХНН II ст. Вторичний гіперпаратиреоз.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 12.04.2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання позивача в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 01.03.2018 року на весь час проживання та опікування дитиною - інвалідом.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) залежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

З матеріалів справи вбачається, що дитині сторін надавалися медичні рекомендації згідно виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 5918 від 13.09.2016 року, № 11816 від 13.11.2016 року, №11816 від 30.03.2018 року; виписки з медичної амбулаторної картки, виданої сімейним лікарем з 14.10.2018 року до 28.10.2018 року, з 05.11.2018 року до 18.11.2018 року, 05.01.2019 року до 15.01.2019 року; консультативного висновку лікаря м.Василівка від 05.12.2018 pоку, в тому числі призначені деякі лікарські препарати постійно та курсами, періодичні та повторні медичні обстеження.

З наданих позивачем квитанцій та товарних чеків встановлено фактичне понесення витрат на придбання лікарських препаратів, лікування та обстеження на загальну суму 8 408, 28 грн. (а.с. 15, 17-18, 19, 21, 23-29).

При цьому, суд вважає не обґрунтованими витрати позивача на суму 130,01 грн. за квитанцією від 23.10.2018 року, на суму 213 грн. за квитанцією від 14.10.2018 року, 128 грн. від 11.09.2018 року (а.с. 15), оплату пального на суму 160 грн. за квитанціями від 08.11.2018 року, 10.11.2018 року та товарним чеком від 08.11.2018 року на суму 455,35 грн. (а.с. 18), на суму 142,75 грн. та 25,50 грн. за товарним чеком від 05.12.2018 року та оплату пального від 05.12.2018 року (а.с. 19), дві квитанції на суму по 160 грн. від 11.10.2018 року на загальну суму 2268,14 грн., оскільки зазначені витрати не підтверджуються відповідними медичними призначеннями, в тому числі відсутнє направлення на консультацію до педіатра в м. Василівка.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування дитини, підтверджена належними та допустимими доказами, складає 6140,14 грн.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, інших осіб на утримання не має, тому може сплачувати половину додаткових витрат, повязаних з лікуванням дитини.

При цьому, суд вважає слушними доводи позивача, що призначена їй державна соціальна допомога по догляду за дитиною - інвалідом спрямована на повернення особи до активного життя та праці, відновлення соціального статусу і формування в особи якостей, установок щодо пристосування до умов нормальної життєдіяльності шляхом правового і матеріального захисту її існування, підготовки до самообслуговування з формуванням здатності до пересування і спілкування, повсякденних життєвих потреб і не має покриває додаткових витрат на лікування, які ст. 185 СК України покладені на батьків.

Щодо сплачених відповідачем на операцію дитини грошових коштів в сумі 2 680 грн, то як встановлено в судовому засіданні, зазначені витрати не є предметом цього позову, як і попередні додаткові витрати на лікування дитини, які були стягнуті рішенням суду від 02.11.2018 року.

Таким чином, на теперішній час половина вартості додаткових витрат на дитину сторін, повязаних з її хворобою складає 3 070,07 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, що складає 561 грн. 12 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 - 265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 а, кв. 119 на користь ОСОБА_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, разово додаткові витрати на лікування малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3 070 (три тисячі сімдесят) грн.07 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з до ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 561 (пятсот шістдесят одну) грн. 12 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга продана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6