Справа № 398/1702/18
Провадження № 2/0182/752/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням суду, посилаючись на наступні обставини.

10.06.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області по справі за № 2-1061/2011 прийнято рішення, відповідно до якого з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 31 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 квітня 2028 року. Виконавчий лист по зазначеному рішенню суду перебуває на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. З часу прийняття рішення про стягнення з нього аліментів до теперішнього часу його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився. З 11 квітня 2012 року він не працює. 26.06.2013 року ним було укладено шлюб з ОСОБА_4. 27 жовтня 2013 року з народженням сина ОСОБА_5 кількість членів його сімї збільшилася. В даний час єдиним джерелом доходів його родини є заробітна плата його дружини, яка складає близько 3 200 грн. на місяць. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що він не працює, заборгованність по аліментам йому нараховується, відповідно до вимог ч.2 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника по м.Олександрія, що на січень 2018 року складає 1 195 грн. на місяць. Фактично, його сімя існує тільки на заробітну плату дружини 3 200 грн., з якої близько 2 300 грн. витрачається на оплату комунальних послуг, 150 грн. на оплату за відвідування сином дошкільного навчального закладу, 500 грн. - частина аліментів на утримання спільного з відповідачкою сина ОСОБА_3, а решта не в повному обсязі покриває витрати на лікування його малолітнього сина ОСОБА_6, оскільки він того часто потребує, що підтверджується випискою з його історії розвитку, у звязку з чим виник і борг по аліментам і по оплаті послуг теплопостачання. Тому максимальну суму аліментів, яку він може сплачувати щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, є 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, виходячи з норми ч.3 ст.184 СК України, є можливим. За таких обставин звернувся до суду і просить змінити розмір стягнутих з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 31 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 квітня 2028 року, шляхом стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, а саме - 20.04.2028 року, починаючи з дня подачі його позову до суду.

Відповідачка надала до суду відзив, в якому посилалась на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2011 року по справі за № 2-1061/2011 було стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 31 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 квітня 2028 року. Дитина мешкає з нею. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Але ОСОБА_1 навіть після рішення суду не виконує обовязки по утриманню свого сина, хоча дитину кожного дня треба годувати, поїти, одягати. Вісім років позивач вважає, що це повинна робити лише вона. Будучи працездатним, позивач офіційно не працює в України, але їй відомо, що він їздить на заробітки до Росії, звідки пересилає гроші новоутвореній сімї. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Однак, зменшення розміру аліментів не може порушити розумні матеріальні потреби дітей, виходячи з принципу розумності та справедливості. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Її дитина, як і всі діти, хворіє, потребує додаткової фінансової допомоги. Позивач взагалі у цих витратах не приймає участі. На даний час нею робиться запит до лікарів про лікування ОСОБА_1 та хвороби. Оскільки позивач надав неправдиві дані про те, що він не отримує доходу та не працює, просить суд винести рішення, яким позивачу ОСОБА_1 у зменшенні розміру аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, в якій посилається на те, що, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. З часу прийняття рішення про стягнення з нього аліментів до теперішнього часу його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився. З 11 квітня 2012 року він не працює. 26.06.2013 року ним було укладено шлюб з ОСОБА_4. 27 жовтня 2013 року з народженням сина ОСОБА_5 кількість членів його сімї збільшилася. На підтвердження викладених обставин про зміну його матеріального та сімейного стану до позовної заяви було надано копії відповідних документів, як то ксерокопії: трудової книжки, свідоцтв про шлюб та народження дитини, довідки про доходи, розрахункові книжки на оплату комунальних послуг, витяги з історії хвороби дитини. Він не заперечує того факту, що після звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів він вимушено перетинав кордон з Російською Федерацією в пошуках заробітку, тому необхідності робити запит до Державної прикордонної служби України немає. Це дало змогу йому суттєво зменшити заборгованість по аліментам на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 перед відповідачем. Однак, такі заробітки не приносять стабільного, регулярного доходу, оскільки, будучи громадянином України, він може працювати лише без оформлення на приватних осіб, де завжди присутній ризик не одержати зароблене, а розмір заробітку встановлює роботодавець на власний розсуд. Такі поїздки є вимушеними, і здійснювалися ним виключно для погашення боргів по аліментам. В даний час єдиним джерелом доходів його родини продовжує бути заробітна плата його дружини, яка складає близько 3 200 грн. на місяць., в той час як обовязкові витрати на сімю складаються з комунальних послуг понад 3 000 грн., за відвідування сином дошкільного навчального закладу близько 300 грн., тощо. Зважаючи на те, що зароблені ним кошти в іншій країні, були спрямовані на погашення боргів по аліментам, він не зміг забезпечити елементарні потреби своєї теперішньої родини, тому станом на 01.01.2019 року у нього, крім інших боргів, існує борг за теплопостачання у сумі 13 475,69 грн. Крім того, його поїздки в пошуках заробітку до іншої країни суперечать інтересам його теперішньої родини та не сприяють зміцненню стосунків, особливо від цього потерпає його малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, виховання якого відбувається без його участі, що впливає на його психоемоційний стан та розвиток. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладені обставини, максимальну суму аліментів, яку він може сплачувати щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, є 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, виходячи з норми ч.3 ст.184 СК України, є можливим.

Відповідачка ОСОБА_2 надала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких посилалась на те, що відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Але ОСОБА_1 навіть після рішення суду не виконує обовязки по утриманню свого сина. На даний час за даними виконавчої служби за позивачем існує борг. Будучи працездатним, позивач офіційно не працює в Україні, але періодично виїжджає до РФ на заробітки. Заробітки дозволяють йому не тільки утримувати сімю, але й купувати нерухомість. Так, відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2017 року позивач прибав квартиру № 35 по пр.Соборний у буд.115 у м.Олександрія Кіровоградської області, яку позивач зазначає як місце свого знаходження та реєстрації. Відповідно до п.3-2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Також просить звернути увагу, що їх син ОСОБА_3, нажаль, теж хворіє і у звязку з цим потребує лікування та додаткових профілактичних заходів. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач позов підтримав в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позовних вимог категорично заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН „Про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

-стан здоровя та матеріальне становище дитини;

-стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області по справі за № 2-1061/2011 прийнято рішення, відповідно до якого з позивача по справі стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 31.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.04.2028 року (а.с.2). Виконавчий лист по зазначеному рішенню суду перебуває на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як встановлено в судовому засіданні, з часу прийняття рішення про стягнення з позивача по справі аліментів до теперішнього часу його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився. 26.06.2013 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_4 (а.с.5). 27.10.2013 року в позивача народився син ОСОБА_5 (а.с.4), в звязку з чим збільшилась кількість членів його сімї.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що він не працює та має заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, оскільки це не має суттєвого значення для вирішення справи.

Однак, враховує ту обставину, що на утриманні позивача знаходяться дві малолітні дитини, які потребують утримання батька.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним знизити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини заробітку та доходів відповідача щомісячно.

Керуючись ст.192 СК України, ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Знизити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1

на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9