КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/2775/17

18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Амельченка Вячеслава Павловича, представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвоката Топоріної Лесі Михайлівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ул"яновської О.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

16 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 17 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 33/АА-00027.08.2, згідно умов п. 1.1. якого, банк відкриває позичальнику ОСОБА_2 не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 750,00 доларів США . Згідно вимог до п. 1.2 договору кредит надавався на купівлю автомобіля. Факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 24 750,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 797_6 від 17.03.2008 року. Відповідно до п. 3.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит не пізніше 17 березня 2015 року. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 12,50% річних (п. 1.5 договору).

27.10.2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору, в якій було визначено, що процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 16% річних. 17.06.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду, за умовами якої визначено розмір процентної ставки - 14% річних.

Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 09 листопада 2016 року становить 909,02 доларів США та 150 102,02 грн., що складається: із простроченої заборгованості за кредитом в сумів 909,02 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентами за період з 09.11.2015 року по 09.11.2016 року у розмірі - 144 467,34 грн., 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам - 5 634,68 грн., банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму заборгованості у розмірі 909,02 доларів США та 145 431,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму судового збору у розмірі 2 503,87 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Амельченко Вячеслав Павлович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 145 431,83 грн., а також судового збору у розмірі 2 503,87 грн. скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» 102 792,12 грн. та 1 898,10 грн., з яких: 97 408,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 20.02.2016 року по 09.11.2016 року, 5 383,66 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 20.02.2016 року по 09.11.2016 року, 1 898,10 грн. - судовий збір. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в частині стягнення пені та трьох відсотків річних є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначав, що суд невірно визначив строк, за який підлягають стягненню пеня та три відсотки річних, а тому необґрунтовано стягнув пеню у розмірі 144 467,34 грн. та 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 5 634,68 грн.

Зазначав, що оскільки позивач звернувся до суду 16.02.2017 року, пеня та 3% річних можуть стягуватися тільки в межах одного року до дня пред'явлення позову, тобто в період з 16.02.2016 року по 16.02.2017 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 20.02.2016 року по 09.11.2016 року у розмірі 97 408,46 грн., та три відсотки річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 5 383,66 грн.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача Акціонерного товариства «Родовід Банк» адвокат Топоріна Леся Михайлівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 пені змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача пеню у розмірі 144 467,34 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що визначений судом період стягнення пені з 20.02.2015 року по 20.02.2016 року, з урахуванням річного строку позовної давності, є помилковим та не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Вважала, що пеню слід обраховувати за 12 місяців перед зверненням до суду, а саме з 09.11.2015 року по 09.11.2016 року.

11 березня 2019 року надійшов відзив представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвоката Топоріної Лесі Михайлівни на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року. Зазначала, що відповідачем помилково визначено період нарахування пені з 09.11.2015 року по 20.02.2016 року, оскільки це не відповідає вимогам ст. 258 ЦК України. Вважав, що рішення суду в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 5 634,86 грн. є законним та обґрунтованим, оскільки вказана сума обрахована з урахування трьохрічного строку позовної давності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Амельченко Вячеслав Павлович повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвокат Рудюк Вікторія Іванівна підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги представника відповідача заперечувала, вважала їх безпідставними та просила залишити апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 33/АА-00027.08.2, відповідно до якого банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 750,00 доларів США, терміном по 17 березня 2015 року включно, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 12,50% річних.

Забезпеченням виконання зобов'язань за цим кредитним договором є застава автомобіля марки Suzuki SX4, згідно з договором застави №33/АА-00027.08.2-3 від 17 березня 2008 року.

27.10.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, за якою процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 16% річних.

17.06.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, за якою процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 14% річних.

Банк виконав зобов'язання за вказаним кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти.

Відповідач неналежно виконує передбачені кредитним договором зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 09 листопада 2016 року утворилася заборгованість.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача становить суму 909,02 доларів США та 150 102,02 грн. і складається із: суми простроченої заборгованості за кредитом - 909,02 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 09.11.2015 року по 09.11.2016 року - 144 467,34 грн., 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам - 5 634,68 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 909,02 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за тілом кредиту встановлено в ході судового розгляду, в добровільному порядку відповідачем заборгованість не погашена, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалось, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 145 431,83 грн. суд першої інстанції виходив з того, що оскільки неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором встановлено в ході судового розгляду, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 20 лютого 2015 року по 20 лютого 2016 року та три відсотки річних.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та дослідженим судом доказам з наступних підстав.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Пунктом 3.6 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 09 листопада 2016 року пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами становить 144 467,34 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно п.п. 3.1.1. п 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 294,64 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку № НОМЕР_2. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунки, вказані у пункті 1.3. 1.6. цього договору.

Згідно п.п. 3.1.2 договору позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 17 березня 2015 року.

Таким чином, умовами кредитного договору № 33/АА-00027.08.2 від 17 березня 2008 року передбачено обов'язок позичальника повернути борг частинами з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом - 17 березня 2015 року.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно умов п. 3.6 кредитного договору, позичальник зобов"язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з вимогою про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості 16 лютого 2017 року за період з 09.11.2015 року по 09.11.2016 року, тобто після закінчення строку кредитування (17.03.2015).

Отже, з урахуванням умов п. 1.1 договору щодо закінчення строку кредитування, підстав для нарахування пені, визначених п. 3.6 договору колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 20.02.2015 року по 20.02.2016 року у розмірі 139 797,15 грн. , а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства " Родовід Банк" до ОСОБА_2 про стягнення пені за період з 09.11.2015 року по 09.11.2016 року.

Крім того, зі змісту позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вбачається, що банк також просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних від суми простроченого кредиту (за весь період) в розмірі 5 634,68 грн.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми закону, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

Оскільки ОСОБА_2 не виконував свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту, то банком, у відповідності до приписів ст.625 ЦК України, нараховано три відсотки річних від суми простроченого кредиту та процентів (за весь період ) в розмірі 5 634,68 грн.

Проте, стягуючи з відповідача три відсотки річних у розмірі 5 634,68 грн., суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 257 ЦК України, якою передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже з урахуванням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності , поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності від 28.09.2017 року, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» підлягають стягненню 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 2 907,71 грн. (106,47 доларів США+7,29 доларів США = 113,76 доларів США * 25,56).

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката АмельченкаВячеслава Павловича та апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвоката Топоріної Лесі Михайлівни, скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 145 431,83 грн., суми судового збору у розмірі 2 503,87 грн. та ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту у розмірі 2 907,71 грн. і про відмову у задоволенні вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення пені.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2 600 грн. та за подачу апеляційної скарги - 3 250,52 грн. ОСОБА_9 було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 900,16 грн.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково, на загальну суму 27 442,16 грн. (909,02 доларів США* 26,99 доларів США (курс долара станом на день звернення з позовом) = 24 534,45 грн. + 2 907,71 грн.), що становить 15,72 % від суми заявлених вимог, апеляційну скаргу представника позивача задоволено частково (50% від заявлених вимог в апеляції), апеляційну скаргу представника відповідача задоволено частково (50% від заявлених вимог в апеляційній скарзі).

З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2 033,98 грн. а з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1 950,08 грн.

Керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 258, 261, 267, 549, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Амельченко Вячеслава Павловича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» адвоката Топоріної ЛесіМихайлівни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 145 431,83 грн. та суми судового збору у розмірі 2 503,87 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () три відсотки річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 2 907,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 033,98 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 950,08 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: