Справа № 307/300/17
Провадження № 2/307/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

з участю: прокурора Петечук А.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави у особі ДП «Тячівське ЛГ» до Біловарської сільської ради та ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_3 обласне управління лісового та мисливського господарства про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення державного реєстратора та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Тячівська місцева прокуратура в інтересах держави у особі ДП «Тячівське ЛГ» звернулася у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що рішенням 3-ї сесії 6-го скликання Біловарської сільської ради № 61/01-3 від 23.06.2011, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0.13 га. в урочищі «Зарибарька» села Біловарці для ведення особистого селянського господарства.

19.12.2011 р. цією ж сільською радою було прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1, у селі Біловарці, в урочищі «Зарибарька», площею 0.1287 га. для ведення особистого селянського господарства та надано у власність вказану земельну ділянку.

Під час вивчення документація, яка стала підставою для набуття відповідачем права власності на земельну ділянку було встановлено, що вона відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована в кварталі 33 відділу 4 Нересницького лісництва і перебуває в постійному користуванні ДП «Тячівського лісового господарства» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Відповідно до п. 1 розпорядження голови ОСОБА_3 обласної державної адміністрації № 253 від 25.05.2016 р. лісові ділянки, ведення лісового господарства на яких здійснювала філія «Тячівське лісове агропромислове господарство» державного підприємства «ОСОБА_3 обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств», площею 25195 га. передано у постійне користування державному підприємству «Тячівське лісове господарство» для ведення лісового господарства, охорони лісів, використання та відтворення лісових ресурсів.

Вказана земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП «Тячівське ЛГ» що підтверджується планово-картографічними матеріалами лівовпорядкування та таксаційним описом щодо насаджень на вказаній земельній ділянці.

Просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду, визнати недійсним та скасувати рішення 7-ї сесії 6-го скликання Біловарської сільської ради № 94/01-3 від 19.12.2011 р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою, визнати недійсним свідоцтво на право власності серії САК № 980569 від 19.03.2014 р. видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в селі Біловарці в урочищі «Зарибарька» та зобовязати ОСОБА_1 повернути спірну земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що вказана земельна ділянка була набута ОСОБА_1 у встановленому законом порядку із земель комунальної власності. До земель лісового фонду спірна земельна ділянка не відноситься і ніколи не відносилася.

Біловарський сільський голова надала суду лист про розгляд справи у її відсутності. Відносно позовних вимог Тячівської місцевої прокуратури заперечує.

Представник Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства у судове засідання не зявився. Надав суду клопотання по розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення 3-ї сесії VI-го скликання Біловарської сільської ради № 61/01-3 від 23.06.2011, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0.13 га. в урочищі «Зарибарька» села Біловарці для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням цієї ж сільської ради № 94/01-3 від 19.12.2011 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у селі Біловарці, в урочищі Зарибатька, б/н, площею 0.1287 га., для ведення особистого селянського господарства, та надано її у власність ОСОБА_1

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.03.2014 р. стверджено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0031, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0.1287 га., належить ОСОБА_1

Відповідно до п. «б» статті 12 ЗК України (який діяв станом на жовтень 2011 р.) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 116 ч. 1, 2 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 122 ч. 1 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В межах вимог законодавства та визначених ним повноважень, Біловарська сільська рада передала ОСОБА_1 у власність земельну ділянку.

На підставі рішення сільської ради 19.03.2014 р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Посилання прокурора Тячівської місцевої прокуратури про те, що виділена відповідачу земельна ділянка входить до земель лісогосподарського призначення та розташована в кварталі 33 відділу 4 Нересницького лісництва в ході розгляду справи були спростовані належними доказами, оскільки листом відділу у Тячівському районі Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області від 18.01.2018 р. стверджено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0031, яка належить ОСОБА_1 розташована у с. Біловарці, вул. Леніна 57, знаходиться в межах населеного пункту с. Біловарці, згідно планово картографічних матеріалів відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Дана земельна ділянка не відноситься до ДП «Тячівське ЛГ» та не знаходиться у постійному користуванні Тячівського лісового агропромислового господарства ДП «ОСОБА_3 обласне управління лісогосподарського агропромислового господарства».

Оглянутим у судовому засіданні картам, схемам, таксаційному опису, проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Тячівське ЛГ», а також актові обстеження меж земель Біловарської сільської ради суд дає критичну оцінку, так як вони складені не спеціалістами-землевпорядниками, і крім того вказані докази повністю спростовуються листом начальника відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 28.01.2019 р. та викопіюванням з карти землеустрою, якими стверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0031 розташована на території Біловарської сільської ради у межах населеного пункту і відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, так як відповідач набув право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, а доказів того, що спірна земельна ділянка входить до земель лісового фонду позивачем надано не було.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 12, 116, 122 ЗК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Тячівської місцевої прокуратури відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21.04.2019 року.

Головуючий: Гримут В.І.