Справа № 203/1232/19
Провадження № 2-з/0203/34/2019
УХВАЛА

11 квітня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Підгородненська міська рада Дніпровського району у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

В провадження Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Підгородненська міська рада Дніпровського району у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Разом із позовом подано заяву про забезпечення зазначеного позову, в якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: домоволодіння №54 по вулиці Ю.Савченка у місті Дніпрі із земельною ділянкою та усіма господарськими будівлями, а також заборони вчиняти відповідачеві, його законним представникам та іншим особам будь-які дії, спрямовані на відчуження, переоформлення та державну реєстрацію спірного майна, проведення торгів з відчуження його, укладання договорів оренди, внесення до статутних фондів юридичних осіб. Заяву обґрунтовано тим, що заявникові стало відомо, що зазначене майно невідомими особами виставлено на продаж та продається через декілька агенцій з продажу нерухомості. Одна з агенцій рекламує майно як ексклюзив, активно розміщуючи рекламу та гарантуючи усі супроводжуючі документи, хоча надають коментар, що господар може взяти лише задаток, оскільки документи знаходяться на доопрацюванні (виготовляється кадастровий номер). Заявник зазначає, що неодноразово звертався до поліції із заявами, але відповіді не отримав. Відтак, заявникові не зрозуміло у який спосіб відбулася реєстрація зазначеного майна, оскільки йому відомі всі сусіди, має на руках оригінали документів та відповідь з ДБТІ в м.Дніпро, де встановлено той факт, що він є власником домоволодіння №54 по вулиці Ю.Савченка у місті Дніпрі із земельною ділянкою та усіма господарськими будівлями разом з іншими співвласниками, серед яких немає особи на прізвище ОСОБА_2 Отже, позивач має підстави побоюватись, що може бути здійснено відчуження майна на користь третіх осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні цього клопотання суд виходить з того, що вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено в п. 1, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо власності спірного майна, на даний час ОСОБА_2 значиться в єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно як єдиний власник спірного майна, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права, втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких і звернувся до суду.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Накласти арешт на домоволодіння, що розташовано за адресою: м.Дніпро, вулиця Юрія Савченка, будинок 54, загальною площею286, 8 кв.м. із земельною ділянкою8,4 сотки. З усіма господарськими капітальними будівлями.

Заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, Донецька область, місто Покровськ, м/р-н Сонячний, 1-б, кв. 56-57), його законним представникам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, переоформлення та державну реєстрацію домоволодіння № 54, що розташоване по вулиці Юрія Савченка в місті Дніпрі.

Заборонити будь-яким особам проведення торгів з відчуження домоволодіння, укладання договорів оренди майна, внесення до статутних фондів юридичних осіб.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема нотаріусам та іншим органам чи особам, які мають право виконувати чи виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо домоволодіння №54 по вулиці Юрія Савченка у місті Дніпрі.

Направити копію ухвали сторонам у справі та до відповідного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Ухвала набрала законної сили:

Суддя М.О. Католікян