Номер провадження 2/754/3920/19 Справа №754/99/19
03 травня 2019 року м.Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 09.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
13.02.2019 до суду надійшла заява від адвоката Беззубець Олександра Леонідовича про заміну неналежного відповідача, а саме з Деснянського районного відділу Державної Міграційної служби на Центр надання адміністративних послуг Деснянської РДА в м.Києві.
Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 20.02.2019 заміненого первісного відповідача Деснянський районний відділ Державної міграційної служби на належного відповідача Центр надання адміністративних послуг Деснянської РДА в м.Києві та розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.12.2001 між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладеного договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2012 видане в зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , на його майно, яке складало 2/9 частин квартири НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , спадкоємцями є: ОСОБА_1 (дружина) на 1/4частку майна; ОСОБА_4 (дочка) на 1/4 частку майна; ОСОБА_8 (дочка) на 1/4частку майна; ОСОБА_5 (мати) на 1/4 частку майна. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2012, в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями 10/36 її частини майна, а саме квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4 (онука) на 1/2 частку майна; ОСОБА_8 (онука) на 1/2частку майна. Тобто на даний час власниками майна, розташованого за адресою АДРЕСА_4 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 . За вищевказаною адресою в 2006 році було зареєстровано за згодою співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак згідно актів обстеження житлового приміщення, складених головою ЖБК «Авіатор-20», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в даній квартирі вже більше року, що підтверджується. Тому, позивач просить суд задовольнити позов повністю.
Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений судом строк не надіслано до суду відзиву на позовну заяву, інших клопотань також не надходило.
В судові засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_9 не з`явились, до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_9 в який просили суд розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак судова повістка повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тому судом було розміщено оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада".
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак судова повістка повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тому судом було розміщено оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада".
Представник відповідача Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судові засідання не з`явився, до суду надійшов відзив відповідно до якого зазначили, що позовна вимога ОСОБА_10 про зобов`язання Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Згідно із ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно із ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцязнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи із вимог ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп-2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2001 ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 купили в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 , договір посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Ніколіца В.Ф., за реєстровим № 3867.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2012 видане в зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , на його майно, яке складало 2/9 частин квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцями є: ОСОБА_1 (дружина) на 1/4 частку майна, ОСОБА_4 (дочка) на 1/4 частку майна; ОСОБА_8 (дочка) на 1/4частку майна; ОСОБА_5 (мати) на 1/4 частку майна.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2012, в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями 10/36 її частину майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , є: ОСОБА_4 (онука) на 1/2частку майна; ОСОБА_8 (онука) на 1/2частку майна.
Судом встановлено, що в 2006 році в квартирі АДРЕСА_1 , за згодою співвласників були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як члени сім`ї.
Відповідно до актів від 04.10.2017, 05.04.2018, 23.11.2018 обстеження житлового приміщення спірної квартири, складених головою ЖБК «Авіатор-20» встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в даній квартирі вже більше року без поважних причин.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Однак, суд звертає увагу, що в постанові від 01 березня 2016 року у справі №825/1335/13-а Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.
У зв`язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 768,40грн, але з кожного по 384,20грн.
Керуючись Конституцією України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", статтями 150, 156 ЖК України, статтями 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Визнати ОСОБА_3 , такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
У позовній вимозі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40грн, але з кожного по 384,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач 3: Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, місце знаходження: м. Київ, проспект Маяковського, 29, .

Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2019.

Суддя В.В. Бабко