П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 357/11294/18

Номер провадження 22-ц/824/5022/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - ВербовоїІ.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Кошель Б. І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2018 року Товариством подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 4,2101 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а також шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційній дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 4,2101 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року (а.с.68-72) у задоволенні заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 25 січня 2019 року представником ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокатом Танцюра Ю.Б. подано апеляційну скаргу, в якій остання просила скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало порушення прав позивача як законного орендаря земельної ділянки, оскільки підстав для розірвання укладеного із позивачем договору оренди у відповідача-1 не було, строк дії договору не закінчився, не було визнано договір недійсним. Спір у даній справі виник у зв'язку з недобросовісними діями власниками земельної ділянки та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог діючого законодавства України.

У поданій заяві наголошено на наявності інформації про те, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ таких земельних ділянок, в результаті якого будуть скасовані записи про державну реєстрацію старих земельних ділянок, їх кадастрові номери, що призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі та унеможливить поновлення порушених прав позивача, як законного та єдиного орендаря спірної земельної ділянки.

Наведені у заяві про забезпечення позову підстави прямо вказують на існування реальної загрози невиконання рішення суду у даній справі та унеможливить поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги наведені обставини, у зв'язку з чим постановлено незаконну та необґрунтовану ухвалу.

Крім того, заходи забезпечення позову, про які просить позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті та не порушують прав будь-яких третіх осіб.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

14 березня 2019 року та 02 квітня 2019 року на адресу суду надійшли відзиви від ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 з відповідними підтвердженнями надсилання позивачу, з даних відзивів вбачається наступне.

Так, у грудні 2017 року ОСОБА_2 направила позивачу повідомлення про розірвання договору оренди землі, що передбачено умовами даного договору, у разі несплати в повному обсязі орендної плати в строки, встановлені договором.

Ні ОСОБА_2 як власник земельної ділянки, ні ТДВ «Шамраївський цукровий завод» як законний орендар земельної не звертались до органів Держгеокадастру з метою поділу земельної ділянки, а тому посилання позивача на дану обставину ґрунтується лише на припущеннях.

Крім того, позовні вимоги стосуються права користування земельною ділянкою на підставі укладених цивільно-правових договорів, натомість заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач порушують право власника на користування та розпорядження своїм майном, тобто вони є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, позивачем не надано доказів щодо вчинення з боку відповідачів дій спрямованих на унеможливлення виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованих відправлень, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, який з'явився у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що представника позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, останній не надав жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на відчуження чи поділ земельної ділянки, а додані до заяви матеріали не стосуються предмету спору.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є право користування земельною ділянкою на підставі цивільного-правового договору, а саме оренди земельної ділянки, натомість позивачем не оспорюється право власності на дану земельну ділянку.

Статтею 41 Конституції України встановлено непорушність права власності.

Колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку не підлягає задоволенню, оскільки забезпечення позову в такий спосіб порушить конституційний принцип непорушності права власності, закріплений у ст. 41 Конституції України, та є неспівмірним щодо заявлених позовних вимог.

Разом з тим, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що ОСОБА_2 в односторонньому порядку розірвала договір оренди земельної ділянки шляхом направлення повідомлення.

Колегією суддів задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_7 про приєднання до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої зокрема вбачається, що 04 березня 2019 року державним реєстратором Євко В. В. зареєстровано за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» право користування спірною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб строком до 31 грудня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про існування реальної загрози виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, якщо у подальшому будуть вчинятись реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, постановлену ухвалу не можна в повному обсязі назвати законною та обґрунтованою в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 4,2101 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова