Єдиний унікальний номер 225/230/19 Номер провадження 22-ц/804/1260/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 225/230/19

Номер провадження 22-ц/804/1260/19

24 квітня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Новікової Г.В., Халаджи О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач:Державне підприємство «Торецьквугілля»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 06 березня 2019 року, повний текст якого складено суддею Cкиба М.М. в м. Торецьк в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області 06 березня 2019 року, час ухвалення рішення суду не зазначено -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2019 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_2 з позовом до ДП «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з 04 квітня 2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «Шахта Торецька» ДП «Торецьквугілля», звідки його було звільнено з посади підземного прохідника 5 розряду в зв`язку з невідповідністю стану здоров`я по п.2 ст. 40 КЗпП.

12 червня 2018 року при виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, про що було складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1) № 6 від 14.06.2018 р. та акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 15.06.2018 р. У зв'язку із отриманими травмами йому встановлено 50 % втрати працездатності та визнано інвалідом 3-ї групи трудового каліцтва.

З урахуванням викладеного та враховуючи моральні страждання, завдані йому умовами виробництва просив суд стягнути з ДП «Торецьквугілля» моральну шкоду у сумі 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_2 до ДП «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва задоволено частково:

- стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві в сумі 15000 (п`ятнадцять) тисяч гривень.

20 березня 2019 року не погодившись із вказаним рішенням позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та змінити його, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на його користь 15 000 ( п`ятнадцять) тисяч гривень, суд першої інстанції взяв до уваги думку відповідача, який зазначав, що згідно практики стягнення моральної шкоди завданої умовами виробництва по Відокремленому підрозділу «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» за останні 2 роки, а також рішень суду, які приймалися в 2018 році-суми відшкодування розраховувалися виходячи з розміру 300 грн. за один відсоток втрати працездатності. Позивач зазначає, що з урахуванням росту інфляції за 2014-2019 роки стягнута сума не є актуальною та не відповідає задоволенню мінімальних вимог постраждалого працівника.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даній справі спір виник у сфері трудових правовідносин, ціна позову складає 25000,00 (двадцять п`ять) тисяч грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

З 04 квітня 2017 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», в якості учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, а з 02.11.2017 року переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, проте 28.12.2018 року позивач був звільнений з підприємства відповідача на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.4-6).

12 червня 2018 року під час виконання ОСОБА_2 трудових обовязків на ВП «Шахта Торецька» стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав струс головного мозку, закритий уламковий двох кісточковий злам правої гомілки зі здвигом, забій м`яких тканин поперекового відділу хребта, саднини волосистої частини голови, обличчя, попереку, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого травматологічного відділення № 5680 від 21.06.2018 року (а.с.8) та висновком головного нейрохірурга Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації ОСОБА_3 від 07.08.2018 року (а.с.9).

14 червня 2018 року комісією з розслідування нещасного випадку ДП «Торецьквугілля» складено ОСОБА_1 №6 по формі Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с.11-15) та ОСОБА_1 по формі Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.06.2018 року на відокремленому підрозділі «Шахта Торецька» (а.с.16-21). Зазначеними актами встановлено, що причиною нещасного випадку стало не дотримання ОСОБА_2 та іншими прохідниками вимог з охорони праці.

Відповідно до довідки 12 ААБ №062532 від 27.12.2018 року (а.с.7) Обласним центром медико соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ ОСОБА_2 визнано інвалідом ІІІ групи по трудовому каліцтву з 27.12.2018 з переоглядом 27.12.2020 року, а відповідно до довідки обласної медико соціальної профпатологічної комісії 12ААА №082548 від 27.12.2018 року (а.с.7), ДП «Торецьквугілля» згідно витягу з акту огляду МСЕК позивачу було встановлено первинно 50% втрати працездатності з 27.12.2018 по 01.01.2021 року з переоглядом 27.12.2020 року.

Встановивши, що внаслідок трудового каліцтва позивач зазнав фізичного болю, проходив лікування, втратив 50% професійної працездатності, став інвалідом третьої групи по трудовому каліцтву, тобто ушкодження його здоров'ю безумовно змінили звичний уклад його життя, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 237-1 КЗпП України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Рішенням Конституційного суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди.

Згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

За роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань ОСОБА_2, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з ДП «Торецьквугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 ( п`ятнадцяти) тисяч гривень і цей розмір вважав таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань позивача.

У зв'язку із наведеним, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано всі обставини, а також ступінь вини самого потерпілого (позивача), тому погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром грошової компенсації у розмірі 15 000 ( п`ятнадцять) тисяч гривень. Вказаний розмір грошової компенсації відповідає вимогам розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Г.В. Новікова

ОСОБА_4