Дата документу 16.04.2019 Справа № 333/347/19
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 333/347/19Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М.
Пр. № 22-ц/807/1703/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Копач Яни Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М., заінтересовані особи: ОСОБА_5

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 13785993, відкрите на виконання виконавчого листа № 2-3468/2007, виданого 14 липня 2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця у розмірі 150 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

У вересні 2018 року старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості із сплати аліментів. Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_3 було оскаржено останню до начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя, за наслідками розгляду якої оскаржувана постанова залишена у силі.

Зі вказаною постановою ОСОБА_3 не згоден, оскільки він має професію водія, періодично працює в ТОВ «Альянс - Авто», тому встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела для існування.

З огляду на зазначене просив суд визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. від 27 вересня 2018 року; зобов'язати старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. невідкладно скасувати встановлене ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 13785993.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне встановлення обставин справи судом першої інстанції, внаслідок неправильної оцінки наданих сторонами доказів, порушення норм матеріального та процесуального права внаслідок неправильного тлумачення певних норм чинного законодавства, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року, та ухвалити нову, якою його скаргу задовольнити у повному обсязі.

12 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. на апеляційну скаргу ОСОБА_3 Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені скарги суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 не доведено, що встановлення обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Однак, погодитись з цим висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 451 ЦПК України за результатом розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що на примусовому виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 13785993 з виконання виконавчого листа № 2-3468, виданого 14 липня 2009 року Комунарським судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 150 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 29 лютого 2007 року.

У зв'язку із наявністю заборгованості у ОСОБА_3 згідно вищевказаного виконавчого листа № 2-3468 від 14.07.2009, державним виконавцем 27.09.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості у повному обсязі (а.с.8). Заборгованість ОСОБА_3 згідно розрахунку від 27.09.2018 року становить 9655,17грн.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника за постановою державного виконавця, внесені Законом України від 07.12.2017 № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», набрали чинності 06.02.2018 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця Семенов Д.О. вказав, що зазначена постанова позбавляє його єдиного джерела доходу, погіршує його матеріальне становище та шкодить його інтересам та інтересам сина, на утримання якого він сплачує аліменти.

Пункт 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обставини, за наявності яких тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 в суді першої інстанції було доведено той факт, що транспортний засіб є його основним джерелом для заробітку та існування. Адже в матеріалах справи міститься копія його трудової книжки, з якої вбачається, що з січня 2015 року ОСОБА_3 не займав іншої посади, аніж посади водія (а.с. 6-7). Однак, місцевий суд безпідставно вважав, що застосоване обмеження не позбавить боржника основного джерела засобів існування. Доводів такого висновку суд першої інстанції не навів.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що звільнення ОСОБА_3 30 вересня 2018 року з ТОВ «Альянс-Авто» пов'язано з винесенням постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2018 року.

Окрім цього оспорювана заборона є прямою перешкодою заявнику для будь-якого подальшого працевлаштування на посаду водія.

Таким чином, суд першої інстанції не повно та не всебічно встановив дійсні обставини, які мають істотне значення для вирішення скарги, не надав всім доводам скаржника належну правову оцінку, а тому постановлену ухвалу не можна вважати законною і обґрунтованою і вона не може бути залишена в силі.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384, 452 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити .

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року у справі у цій справі - скасувати,прийняти нову постанову за якою:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Копач Яни Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. від 27 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості у повному обсязі.

Зобов'язати старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. чи іншу посадову особу Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області невідкладно скасувати встановлене ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 13785993.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: