Справа № 236/1022/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування (а.с.6-8).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його мати - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала їй та її сину (брату позивача) ОСОБА_3 (по 1/2 частці кожному) на підставі свідоцтва про право власності. Після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, спадщину у складі 1/2 частки зазначеної квартири прийняла мати позивача ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час його смерті проживала разом із ним, та за життя не оформила своїх спадкових прав і померла. Як єдиний спадкоємець після смерті матері позивач у встановленому законом порядку звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ. 01 березня 2019 року Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_2, а також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частку зазначеної квартири, яку ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті свого сина ОСОБА_3, постановою державного нотаріуса від 01 березня 2019 року позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім"я померлої. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 55).

Представник відповідача об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надав відповідну заяву (а.с.62-63).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Лиман Донецької області померла ОСОБА_2, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 19 березня 2018 року, актовий запис № 262 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 80,7 кв.м, в тому числі житловою площею 58,4 кв.м, яка належала померлій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частка по 1/2 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради 07 червня 2004 року згідно з розпорядженням міського голови Краснолиманської міської ради Донецької області ОСОБА_5 за № 222 від 07.06.2004 року та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов'янськ за реєстровим № 4171-16 (а.с. 17,18).

Ринкова вартість зазначеної квартири відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № 56/02, виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 11 березня 2019 року становить 357811,00 грн., у тому числі 1/2 частки - 178906,00 грн. (а.с. 25-46).

Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 від 18 жовтня 1978 року, актовий запис № 356 (а.с. 15). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Так, згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 27 березня 2019 року, спадкова справа № 269/2018 після смерті ОСОБА_2 заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені ОСОБА_1, поданої 31 травня 2018 року; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався. Крім того, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158125062, сформованого 01 березня 2019 року (а.с. 56).

Як єдиний спадкоємець позивач ОСОБА_1 звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав. Так, 01 березня 2019 року за реєстровим № 615 позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлій ОСОБА_2, а саме на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 20, 21). Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 01 березня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на іншу 1/2 частку вказаної квартири, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на вказану частку на ім"я померлої ОСОБА_2 (а.с. 24).

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4990219 від 07 жовтня 2004 року, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ (а.с. 19) власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 17 травня 1989 року, актовий запис № 148 (а.с. 15) ОСОБА_3 доводився ОСОБА_7 рідним сином.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 12 жовтня 2016 року (а.с. 13).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 прийняла у спадщину 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_3 на праві власності, оскільки на час його смерті проживала разом із ним у зазначеній квартирі, що підтверджується довікою про склад сім"ї № 1203 від 05 березня 2019 року, виданою адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 22).

Згідно інформації, наданої 27 березня 2019 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, із заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийнняття до Лиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 56).

Отже, ОСОБА_2 прийняла у спадщину 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_3, та за життя не оформила своїх спадкових прав і померла.

Оскільки документ, що підтверджує право власності померлої ОСОБА_2 на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися квартирою, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірна 1/2 частка трикімнатної квартири АДРЕСА_1 правомірно належала матері позивача - ОСОБА_2.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,7 кв.м, в тому числі житловою площею 58,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Лиман Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 03 травня 2019 року.

Суддя -