ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/227/19 Справа № 172/159/17 Суддя у 1-й інстанції - Битяка І.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ Ощадбанк (далі-ПАТ Ощадбанк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги банку мотивовані тим, що 12 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ОСОБА_3 України» в та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 277 про надання кредиту в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 18,00 % річних, із остаточним терміном погашення не пізніше 11 грудня 2017 року.

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між зазначеними особами укладено іпотечний договір, предметом якого виступило нерухоме майно, яке знаходиться за адресою вул. Жовтнева, буд. 153, сел. Чаплине, Васильківський район, Дніпропетровська область, а саме: жилий будинок А1, сарай Б1, гараж В1, погріб П1, вбиральня Г1, сарай Е1, сарай Ж1, колодязь К1, басейн Д1, паркан № 1,2,3. Будинок має загальну площу 72,7 кв.м, з яких житлова 34,5 кв. м. Площа земельної ділянки складає 0,295 га.

Станом на 16 січня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 68 602, 68 грн..

ОСОБА_5 державної нотаріальної контори від 25.04.2016 року № 19/19-178/3556 банк повідомлено, що після померлого 21 лютого 2015 року ОСОБА_4 відкрита спадкова справа № 244/15. Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1.

Банком 16 травня 2016 року на імя ОСОБА_1 направлена вимога про усунення порушення зобовязань спадкоємцем в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», вимога № 19/19-259/4175 про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця, які залишилися без задоволення.

Враховуючи викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки; надати позивачу право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу нерухомого майна; на період реалізації передати майно в його управління; стягнути з відповідача витрати за проведення оцінки майна в розмірі 4 000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року задоволено позовні вимоги банку в повному обсязі та звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 12 12.2007 року, а саме: жилий будинок А-1, сарай Б-1, гараж В-1, погріб П-1, вбиральня Г-1, сарай Е-1, сарай Ж-1, колодязь К-1, басейн Д-1, паркан № 1,2,3. Будинок має загальну площу 72,7 кв.м., а житлову. площу 34,5 квадратних метрів. Площа земельної ділянки складає 0,295 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, селище Чаплине, вулиця Залізнична (Жовтнева), будинок № 153, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 277 від 12.12.2007 р. в сумі 68 602,68 грн. з яких: - прострочена заборгованість за процентами 3 974, 25 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом 20 119,07 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами за період з 01.01.2015 року по 20.02.2015 року 946,15 грн.; - строкова заборгованість за кредитом 17 500,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів 1 284,91 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 12 330,84 грн.; - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 211,44 грн.; - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 2 046,25 грн.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 1 332,55 грн.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 8 857,22 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент його реалізації. Надано публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу іпотечного майна. На період реалізації предмета іпотеки передано його в управління публічному акціонepнoмy товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати за проведення оцінки майна в розмірі 4 000,00 грн. та судові витрати.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не зважаючи на обізнаність зі всіма обставинами справи, не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року, який надано позивачем та відповідно до якого станом на 16 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 68 602,68 грн.. А тому, з урахуванням розміру заборгованості, враховуючи її співмірність із вартістю предмета іпотеки, яка відповідно до умов іпотечного договору складає 111 355 грн., а на момент звернення до суду 54 970 грн., суд вважав, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказане рішення суду.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки йому 04 грудня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не обговорювалося питання щодо кола спадкоємців та факт прийняття ними в якості спадщини іпотечного майна, а саме спірного будинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року, який надано позивачем, а тому, з урахуванням розміру заборгованості, враховуючи її співмірність із вартістю предмета іпотеки, суд вважав, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» є цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ОСОБА_3 України» в особі філії Синельниківське відділення № 2993 та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 277 про надання кредиту в сумі 60 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 18,00 % річних, із остаточним терміном погашення кредиту не пізніше 11 грудня 2017 року.

Факт отримання ОСОБА_4 кредиту у вказаному розмірі за договором підтверджується видатковим касовим ордером від 12 грудня 2007 року.

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між зазначеними особами укладено іпотечний договір, предметом якого виступило нерухоме майно, яке знаходиться за адресою вул. Жовтнева, буд. 153, сел. Чаплине, Васильківський район, Дніпропетровська область, а саме: жилий будинок А1, сарай Б1, гараж В1, погріб П1, вбиральня Г1, сарай Е1, сарай Ж1, колодязь К1, басейн Д1, паркан № 1,2,3. Будинок має загальну площу 72,7 кв.м, з яких житлова 34,5 кв. м. Площа земельної ділянки складає 0,295 га..

Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором. Повернути кредит в сумі 60 000,00 грн., своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати узяті на себе інші зобовязання за кредитним договором. У випадку неналежного виконання узятих на себе зобовязань по цьому договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому кредитним договором, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в кредитному договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору.

ОСОБА_4, порушуючи умови договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим порушив норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки, ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором.

21 лютого 2015 року ОСОБА_4 помер.

Оскільки нарахування відсотків, комісій та неустойки (пені, штрафів) припиняються з моменту смерті боржника, станом на 16 січня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 68 602,68 грн. що складається з: - прострочена заборгованість за процентами 3 974, 25 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом 20 119,07 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами за період з 01.01.2015 року по 20.02.2015 року 946,15 грн.; - строкова заборгованість за кредитом 17 500,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів 1 284,91 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 12 330,84 грн.; - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 211,44 грн.; - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 2 046,25 грн.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 1 332,55 грн.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 8 857,22 грн..

Про факт смерті боржника банку стало відомо 29 березня 2016 року після отримання ухвали суду про відмову у відкритті провадження за позовом банку до ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Після померлого ОСОБА_4 спадщину, до складу якої входить і нерухоме майно, що є предметом іпотеки, прийняв його син ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України ПАТ «Ощадбанк» протягом встановленого вказаною статтею строку звернувся до нотаріальної контори за місцем знаходження майна з метою повідомлення про свої вимоги спадкоємців боржника.

На адресу ОСОБА_1, як спадкоємця боржника, позивачем направлялись вимоги в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вих. № 19/19-260/4176 від 16.05 2016 року та вих. № 19/19-259/4175 про погашення заборгованості, які залишилися невиконаними.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У разі смерті боржника відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

За правилами ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання, а також право на відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а також початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації (стаття 39 ЗУ «Про іпотеку»).

Згідно ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідачем не було спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року, який надано позивачем та відповідно до якого станом на 16 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 68 602,68 грн..

Встановивши вказані обставини справи, а також те, що розмір заборгованості є співмірним із вартістю предмета іпотеки, яка відповідно до умов іпотечного договору складає 111 355 грн., а на момент звернення до суду 54 970 грн., - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх, чого відповідачем зроблено не було.

Доводи апелянта в скарзі про те, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки йому 04 грудня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, а також те, що судом першої інстанції не обговорювалося питання щодо кола спадкоємців та факт прийняття ними в якості спадщини іпотечного майна, а саме спірного будинку, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, так як з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що власником житлового будинку № 153 по вул. Жовтнева, сел. Чаплине, Васильківський район, Дніпропетровської області є ОСОБА_1, а тому, вказані твердження апелянта є такими, що не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений апелянтом судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_6