№ 336/5775/13-ц
№ 6/336/19/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б. за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Державного навчального закладу «Запорізьке професійне училище «Моторобудівник» ОСОБА_1 про припинення відстрочки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/5775/13-ц від 29.11.2013 року по справі за позовом Державного навчального закладу Запорізьке вище професійне училище Моторобудівник до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, з участю представника позивача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника Державного навчального закладу «Запорізьке професійне училище «Моторобудівник» ОСОБА_1 про припинення відстрочки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/5775/13-ц від 29.11.2013 року по справі за позовом Державного навчального закладу Запорізьке вище професійне училище Моторобудівник до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення.

Представник позивача в заяві зазначає, що рішенням суду від 29.11.2013 у справі №336/5775/13-ц виселено з кімнат № 315 та 316 в гуртожитку за адресою: Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул.Панфьорова, буд.146-А: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із неповнолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 без надання іншого приміщення.

В подальшому ухвалою суду від 09.04.2014 справа №336/5775/13-ц, відстрочено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року, ухваленого у цивільній справі № 336/5775/13-ц пр. № 2/336/2540/2013, яким виселено з кімнат Запорізька обл.. місто Запоріжжя, вул.Панфьорова, буд.146-А, ОСОБА_3, 25.10.1993 р.нар.. ОСОБА_4, 19.04.1977 р.нар., разом із неповнолітніми ОСОБА_5, 13.04.2005 р.нар. та ОСОБА_6, 18.10.2008 р.нар. без надання іншого приміщення до вирішення питання про інше місце проживання неповнолітніх дітей у встановленому законом порядку.

Посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_4 протягом чотирьох років не вживала будь-яких заходів щодо виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2014 року, на теперішній час так і не винайняла житло, і не влаштувала своїх малолітніх дітей, а строк передбачений частиною 5 ст. 435 ЦПК України вичерпано, заявник просить суд припинити відстрочення виконання рішення № 336/5775/13-ц від 29.11.2013 року.

В судових засіданнях представник заявника ОСОБА_1 підтримувала заявлені вимоги, а також надала письмову заяву, за змістом якої просить їх задовольнити в повному обсязі.

Боржник (відповідач) ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою фактичного проживання, а також шляхом направлення смс-повідомлень з автоматичної системи документообігу суду, що було доставлено боржнику ОСОБА_4 19.03.2019 року о 09-57 год. Заяв про відкладення розгляду справи ОСОБА_4 не подавала, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Неявка належним чином повідомленого учасника справи в судове засідання, у відповідності до положень ч. ч. 1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2018 року з Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області було витребувано інформацію, щодо кількості викликів, заяв, повідомлень про вчинення кримінальних чи адміністративних правопорушень ОСОБА_4 або інших осіб, вчинених за адресою м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, 146-а, кімнати, 315 316, що надходили до Шевченківського ВП у період з 18.05.2015 року по 03.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи та долучені до заяви матеріали, надану на ухвалу суду інформацію, вислухавши пояснення представника стягувача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом 29.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було розглянуто цивільну справу за позовом Державного навчального закладу Запорізьке вище професійне училище Моторобудівник до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення яким позовні вимоги були задоволені частково, ухвалено: «Виселити з кімнат № 315 та 316 гуртожитку за адресою: вул. Панфьорова, 146-а у м. Запоріжжі Злой ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, разом із неповнолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, без надання іншого приміщення.»

На виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи, які в подальшому стягувачем були предявлені на виконання до Шевченківського відділу ДВС ЗМУЮ та по яким відкриті виконавчі провадження.

09.04.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було розглянуто заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду та постановлено ухвалу якою: Відстрочено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року, ухваленого у цивільній справі № 336/5775/13-ц пр. № 2/336/2540/2013, яким виселено з кімнат № 315 та 316 гуртожитку за адресою: вул. Панфьорова, 146-а у м. Запоріжжі Злой ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, разом із неповнолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3, без надання іншого приміщення, до визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3 до вирішення питання про інше місце проживання неповнолітніх дітей у встановленому законом порядку.

В подальшому примусове виконання виконавчих листів № 336/5775/13-ц пр.. 2/336/2540/2013 від 26.12.2013 року на підставі ухвали від 09.04.2014 року було зупинено, про що також свідчать наявні в матеріалах справи копії постанов державного виконавця про зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Слід зауважити, що у справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

У відповідності до ч.1 ст. 373 ЦПК України (що діяв станом на 09.04.2014 року) за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

15.12.2018 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Як передбачено ч. 1, ч.5 ст. 435 ЦПК (в редакції від 15.12.2017 року) За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст.. 446 ЦПК України: Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Стаття 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлює обмеження вільного вибору місця проживання, а саме - вільний вибір місця проживання обмежується щодо; осіб, які не досягли 14-річного віку.

Аналіз вищезазначених норм вказує на те, що тільки законні представники дітей, котрі не досягли 14-ти річного віку можуть обирати для них місце для проживання.

Згідно інформації Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 14.12.2018 року: Розпорядженням голови районної адміністрації від 19.01.2010 року за № 33р були внесені зміни до квартирно-облікової справи № 1169/2533 по факту зміни статусу родини заявника та типу черги на багатодітну родину з 19.01.2010 року. Іншого житла, крім кімнат № 315 та № 316 по вул. Панфьорова, 146А у м. Запоріжжя, ОСОБА_4 не має.

Водночас матеріалами заяви підтверджується, що позивачем 17.06.2014 року було направлено звернення до Служби у справах дітей відділу по Шевченківському району Запорізької міської ради та порушені питання влаштування вказаних малолітніх дітей.

На вказаний запит заявника було повідомлено про функціонування у м. Запоріжжя Комунального Закладу «Запорізький обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей Запорізької обласної ради» - закладу соціального захисту для тривалого стаціонарного або денного перебування дітей віком від 3 до 18 років, в якому діти можуть перебувати протягом часу, необхідного для їх подальшого влаштування. Питання тимчасового влаштування до вищеназваного закладу малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 може бути ініційоване законним представником дітей матірю, гр.. ОСОБА_4, яка на даний час не позбавлена батьківських прав. (відповідь від 17.06.2014 №01-17/309).

Як вбачається з заяви стягувача, боржниця ОСОБА_4 до вказаного комунального закладу не зверталась, відмов у влаштуванні малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не отримувала. Вказані обставини боржником - не спростовані.

Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі з матеріалів справи та пояснень наданих боржником ОСОБА_4, на час розгляду заяви стягувача, вона разом з дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 і досі проживає за адресою, ІНФОРМАЦІЯ_11, кім. № 315-316.

На ухвалу суду про витребування доказів, Шевченківським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надано інформацію щодо звернень гр.. ОСОБА_4, які були зареєстровані з 18.05.2015 року по 03.12.2018 року у Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення та розглянуті згідно Закону України «Про звернення громадян». Вказаний витяг містить інформацію про 114 зареєстрованих звернень.

Серед яких, повідомлення про конфлікти з гр.. ОСОБА_4 що перебуває у стані алкогольного спяніння (повідомлення № 3, №11); Повідомлення від соціального педагога про те що гр.. ОСОБА_4 знаходиться у запої 3-ій тиждень, з нею двоє неповнолітній дітей 7 та 10 років, яких вона бє та примушує ходити за горілкою (повідомлення №9); Повідомлення від особи про те що гр.. ОСОБА_4 у нетверезому стані бє своїх дітей; (повідомлення № 10, № 14); повідомлення зі служби 102 про ті обставини, що гр.. ОСОБА_4 доставлена у лікарню № 5 з діагнозом алкогольне спяніння (повідомлення № 30); заява ОСОБА_4 про те що знаходиться у старшої дочки, номер будинку не знає, яка забрала менших її дітей і не каже де води. В ході розмови заявник передала слухавку дочці ОСОБА_3, яка повідомила, що мати коли напється вона забирає їх (дітей) до себе і з ними все гаразд (повідомлення № 61, №64, № 65, № 66, №68, № 69, №70, № 71, № 73, № 74, № 75); Повідомлення про те що пяна жінка ОСОБА_4 проникла через вікно в студентський гуртожиток (повідомлення № 96); повідомлення про те, що у м. Запоріжжі, вул. Панфьорова, 117а, магазин 42, неповнолітні діти не дають дійти до дому заявниці (повідомлення № 102) та ін..

Вказані повідомлення також переконують суд у тому, що боржниця ОСОБА_4, звернувшись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду та отримавши ухвалу від 09.04.2014 року, продовжуючи проживати у житловому приміщенні кімнатах № 315 та № 316 по вул. Панфьорова, 146А у м. Запоріжжя, систематично порушує правила співжиття, фактично зловживаючи правом на проживання у гуртожитку, що надане їй у звязку з відстроченням виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року, що набрало законної сили.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Звернувшись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду, що набрало законної сили та є обовязковим для виконання, боржниця ОСОБА_4 взяла на себе обовязок вирішення питання про інше місце проживання неповнолітніх дітей, а ніж приміщення по вул. Панфьорова, 146-А, кім. № 315-316 у м. Запоріжжя. Проте, більш ніж пять років обставини, які стали підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання, так і залишаються не усунутими, що обєктивно перешкоджає виконанню рішення суду, внаслідок бездіяльності боржника.

Будь-які доказів, про вжиття боржницею ОСОБА_4, заходів щодо вирішення питання про інше місце проживання неповнолітніх дітей у встановленому законом порядку, з моменту набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року законної сили до суду не надано.

Приймаючи до уваги, що боржниця ОСОБА_4, протягом більш ніж пять років, фактично не виконує обовязки покладені на неї ухвалою суду від 09.04.2014 року, повязанні зі зміною місця проживання неповнолітніх дітей, тим самим перешкоджає виконанню рішення суду № 336/5775/13-ц від 29.11.2013 року, зловживає наданими їй процесуальними правами, а також враховуючи, що максимальний строк на який може бути відстрочене виконання судового рішення передбачений ч. 5 ст. 435 ЦПК України вичерпано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст.353, 435,446 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника стягувача Державного навчального закладу «Запорізьке професійне училище «Моторобудівник» ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що не виконує своїх обовязків по виконанню Ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2014 року справа № 336/5775/13-ц.

Припинити відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року справа № 336/5775/13-ц.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Суддя: І.Б. Жупанова