КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22-ц/824/7005/2019 Головуючий в 1 інстанції - Литвинова І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сікуцький Олександр Анатолійович, про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на майно, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сікуцький Олександр Анатолійович, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі за указаним вище позовом.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що зазначене судове рішення суду було прийнято з урахуванням виключно тих доказів та висновків експерта, які були надані позивачем.

Разом з тим, на переконання заявника, позивач приховав від суду наявність інших експертних досліджень, які проводилися під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007384, висновки яких суттєво відрізняються від тих, які позивач надав суду.

При цьому, заявник зазначив, що про відповідні дослідження йому не було та не могло бути відомо на момент розгляду справи судом першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на доводи заяви просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою вимоги заяви задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сікуцький О. А. про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, задоволено, а саме визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_7, посвідчений секретарем виконавчого комітету Березанської міської Ради народних депутатів Баришевського району Київської області ОСОБА_8 29 жовтня 1993 року та зареєстрований за № 341, та визнано недійсними видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказаним рішенням позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сікуцький О. А. про визнання недійсними в частині свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині - залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто судове рішення набрало законної сили 16 серпня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 25 липня 2018 року касаційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року відхилено.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з її необґрунтованості.

Так, згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом абз. 1, 2 п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умоваминововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Також, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив в п. 5 указаної Постанови, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, заявник вважав, що суд постановив рішення, яке ґрунтується виключно на доказах, які надано позивачем у справі, котрий приховав, на переконання заявника, наявність інших досліджень, які проводилися під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007384, висновки яких суттєво відрізняються від тих, які позивач надав суду.

Зокрема, відповідач послався на те, що згідно з висновком експерта № 922/тдд від 23 серпня 2016 року, на який посилається заявник, підпис у графі «підпис» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_7, посвідченого 29 жовтня 1993 року за реєстровим номером № 341, виконано тією самою особою, що виконано підписи у дев'яти художніх книжках та у графі «принял» у видаткових накладних 61, 70, 82, 103.

Також, згідно з висновком експерта № 15991/15992/16-32/1864/17-33 від 09 лютого 2017 року, підписи від імені ОСОБА_7 у рядку «підпис» у двох примірниках заповіту від імені останнього, посвідченого 29 жовтня 1993 року за реєстровим номером№ 341, у графі «принял» у видаткових накладних та на останньому вкладному аркуші у книгах виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовкою та використання технічних засобів, проте встановити чи виконані підписи від імені ОСОБА_7, що містяться: у рядку «підпис» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_3, на ім'я ОСОБА_2, від 29 жовтня 1993 року, посвідченого секретарем виконкому Березанської міської ради народних депутатів Баришевського району, Київської області ОСОБА_8 та реєстрованого в реєстрі за номером № 341, ОСОБА_7 або іншою особою не виявились можливим з причин недостатньої кількості досліджуваних матеріалів, як і встановити чи виконані підписи від імені ОСОБА_7, що містить в графі «принял» у видатковій накладній № 61 від 20 вересня 1993 року, у видатковій накладній № 70 від 15 жовтня 1993 року, у видатковій накладній № 82 від 19 листопада 1993 року, у видатковій накладній № 103 від 20 грудня 1993 року, на останньому вкладному аркуші у книгах: «Владимир Маяковский собрание сочинений в шести томах» виданих різними редакціями, тією самою особою, яка виконала підписи від імені ОСОБА_3, що містяться у рядку «підпис» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_3, на ім'я ОСОБА_2, від 29 жовтня 1993 року, посвідченого секретарем виконкому Березанської міської ради народних депутатів Баришевського району, Київської області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за номером № 341, не виявились можливим з причин недостатньої кількості досліджуваних матеріалів.

Згідно з висновком комплексної судово-технічної експертизи документів, за результатами якої складено висновок експерта № 2352/17-34/14432-14439/17-34 від 15 серпня 2017 року, встановлено, що підпис в графі «підпис» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_3, датованого 29 жовтня 1993 року, виконані кульковою ручкою (ручками), спорядженою пастою чорного кольору; у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_3, датованого 29 жовтня 1993 року, ознак штучного зістарювання документів не виявлено; підписи у графі «підпис» у двох примірниках заповіту, виданого ОСОБА_3 29 жовтня 1993 року, за реєстровим номером № 341 (як вказано у постанові) виконаний в період часу імовірно раніше травня 2009 року. Більш точно встановити період виконання досліджуваних підписів у документах не представляється можливим із причин малої кількості наданих зразків порівняння зі штрихами також рецептури пасти, як і у досліджуваних підписах; виконання підписів у графі «підпис» у двох примірниках заповіту, виданого ОСОБА_3 29 жовтня 1993 року, за реєстровим номером № 341 (як вказано у постанові), у вказану у них дату, тобто 29 жовтня 1993 року, не виключається.

Разом з тим, зазначені висновки експертів, на які посилається заявник, та якими однозначно не встановлено, що підпис в оспорюваному заповіті виконано саме заповідачем, не можуть спростувати висновки суду, викладені в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, які ґрунтувалися на інших експертних дослідженнях, якими беззаперечно встановлено той факт, що підпис в графі «Підпис» у першому та другому примірнику заповіту № 341 від 29 жовтня 1993 року виконано не ОСОБА_7, а іншою особою, так само як і підпис в графі «Секретар виконкому міської Ради ОСОБА_8» у першому та другому примірнику заповіту № 341 від 29 жовтня 1993 року виконано не ОСОБА_8, а іншою особою /т. І а. с. 27-36/.

Окрім того, за результатами експертного дослідження, проведеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Чередниченко О. С., на підставі постанови від 11 листопада 2015 року про призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0007384, зроблено висновок, що підписи імені ОСОБА_8, що містяться у рядку «Секретар виконкому міської Ради» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_2 від 29 жовтня 1993 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підписи від імені ОСОБА_8, що містяться у рядку «Секретар виконкому міської Ради» у двох примірниках оспорюваного заповіту, виконані не ОСОБА_8, а іншою особою з наслідуванням її підпису /т. ІІІ а. с. 226-242/.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки за своєю суттю є новими доказами.

З доданих до заяви документів слідує, що відомості про наявність інших експертних досліджень були надані представнику заявника на адвокатський запит.

Тобто, у випадку належної реалізації наданих процесуальних прав та обов'язків в частині надання доказів, ОСОБА_2 об'єктивно міг знати про зазначені в заяві обставини на момент розгляду справи по суті.

Заявник не навів суду поважних причин, з яких би слідувало, що відповідні документи не могли бути отримані під час розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки заява про перегляд судового рішення є необґрунтованою, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді