Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Кострицький В.В.
Провадження № 22-ц/810/133/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Кострицького В.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Сєвєродонецька міська рада Луганської області, Комунальне підприємство «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»,

треті особи - заступник міського голови ОСОБА_2, директор Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» Чернишин Петро Гнатович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 , на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Кордюкової Ж.І. в м. Сєвєродонецьку Луганської області, повний текст складено 21 січня 2019 року

у цивільній справі за позовом позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», треті особи заступник міського голови ОСОБА_2, директор Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» Чернишин Петро Гнатович про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», третя особа заступник міського голови ОСОБА_2, директор КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» Чернишин Петро Гнатович про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що працював на посаді директора Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (далі - КП «СТКЕ») відповідно до контракту від 23.02.2018 року. Згідно з розпорядженням виконуючого обов`язки міського голови ОСОБА_2. від 16.10.2018 року №293 з ним було достроково розірвано контракт та 16.10.2018 року звільнено з роботи на підставі п.8 ст.36 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки його не було попереджено за два тижні про розірвання контракту. Повідомлення про розірвання контракту надійшло на адресу КП «СТКЕ» 01.10.2018 року, коли він перебував на лікарняному, через що він не був ознайомлений з повідомленням та не підписував його. Розпорядження про звільнення обґрунтоване тим, що КП «СТКЕ» має заборгованість з податків і зборів, яка станом на 11.09.2018 року становить 806,6 тис.грн. При цьому податковий борг підприємства утворився не з його вини. 10.10.2018 року КП «СТКЕ» погасило заборгованість з податку на додану вартість в сумі 486975,72 грн. та податок на прибуток в сумі 319585,08 грн., що свідчить про відсутність підстав для його звільнення. Оскільки звільнення є незаконним, він має бути поновлений на роботі та йому має бути сплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. міського голови ОСОБА_2 . «Про звільнення ОСОБА_1 » від 16.10.2018 року №293; поновити його на роботі на посаді директора КП «СТКЕ»; стягнути з КП «СТКЕ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

18.01.2019 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.(а.с.176)

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано розпорядження в.о. міського голови ОСОБА_2. «Про звільнення ОСОБА_1 » від 16.10.2018 року №293 та наказ Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» від 18.12.2018 року № 109-к-00011.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго».

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що відповідач не виконав свого обов`язку, встановленого п. 5.8. контракту від 23.02.2018 року, та не попередив ОСОБА_1 за два тижні про дострокове розірвання з ним контракту. Враховючи, що 01.10.2018 року позивач не працював в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується копією листка непрацездатності від 01.10.2018 року серії АДП №997279.

Повідомлення ОСОБА_1 про дострокове розірвання контракту засобами мобільного зв`язку суд визнав неналежним, оскільки з копії акту від 01.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 запропонували ознайомитись з повідомленням про дострокове розірвання контракту у Фонді комунального майна Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 вказує на те, що в порушення вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України позивачем були завуальовані додаткові позовні вимоги, а саме зміна предмету позову, зокрема визнання протиправним та скасування наказу директора КП «СТКЕ» Чернишина П.Г . №109-к-00011 від 18.12.2018 року про припинення трудового (контракту), яка допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання. Оскаржуваним рішенням Сєвєродонецького міського суду додаткові позовні вимоги були задоволені, що на думку скаржника свідчить про порушення судом норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Також, скаржник посилається на те, що відповідачем вжиті всі заходи щодо попередження позивача про звільнення за два тижні, як передбачено п. 5.8 Контракту, зокрема, 01.10.2018 року в.о. міського голови Слєсарєв І.Е. письмово надав доручення відділу з юридичних та правових питань та фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради щодо здійснення повідомлення позивача про дострокове розірвання контракту з 16.10.2018 року, на КП «СТКЕ». Комісією у складі представників відділу з юридичних та правових питань та фонду комунального майна міської ради на виконання письмового доручення в.о. міського голови складений відповідний акт, в якому зазначено, що був здійснений телефонний дзвінок позивачу, яким його повідомлено про підписання 01.10.2018 року повідомлення про дострокове розірвання контракту з ним з 16.10.2018 року та щодо можливості ознайомлення із вказаним повідомленням у фонді комунального майна міської ради та у КП «СТКЕ». Крім того, ОСОБА_2 , зазначає, що відповідно до довідки КП «СТКЕ» від 04.12.2018 року за № 10-1045, позивач 01.10.2018 року знаходився на робочому місці, незважаючи на те, що з цієї ж дати перебував на лікарняному.

Додатково ОСОБА_2 . зазначає, що ані Контрактом від 23.02.2018 року, ані діючим законодавством не передбачено попередження працівника про розірвання контракту під розпис.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 , зазначає, що суд першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, та оцінив їх належність та допустимість і достовірність в цілому та кожен доказ окремо, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .. Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку, встановленого пунктом п. 5.8. контракту від 23.02.2018 року, та належним чином не попередив позивача за два тижні про дострокове розірвання з ним контракту. Просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач зазначає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача було незаконним, і таким, що порушує його права та інтереси, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому рішення по справі є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального і процесуального права, на підставі повно, всебічно і об`єктивно встановлених обставин справи, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В судове засідання з`явились представники сторін по справі, сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, від представника Северодонецької міської ради Луганської області надійшов лист про те, що вони просять залишити рішення суду першої інстанції в силі та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що 23.02.2018 року між Сєвєродонецькою міською радою Луганської області та ОСОБА_1 був укладений контракт, за умовами якого останнього було призначено директором КП «СТКЕ» на період з 23.02.2018 року по 23.02.2021 року (а.с. 16-19).

01.10.2018 року Сєвєродонецькою міською радою Луганської області було прийняте рішення про дострокове розірвання контракту з директором КП «СТКЕ» ОСОБА_1., про що складене відповідне повідомлення від 01.10.2018 року №5309 за підписом в.о. міського голови Слєсарєва І.Е. (а.с. 31).

З 01.10.2018 року по 06.10.2018 року позивач не працював в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується копією листка непрацездатності від 01.10.2018 року серії АДП №997279 (а.с.29).

16.10.2018 року контракт від 23.02.2018 року з ОСОБА_1 був розірваний та останнього було звільнено з посади директора КП «СТКЕ», що підтверджується копією розпорядження в.о. міського голови ОСОБА_2 . від 16.10.2018 року №293 (а.с. 39).

Згідно з наказом КП «СТКЕ» від 18.12.2018 року №109-к-00011 ОСОБА_1 звільнено з посади директора в зв`язку з достроковим розірванням контракту на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 155).

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 3 ст. 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Сфера застосування контрактів з керівником підприємства, що є в державній власності, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» (зі змінами, далі - постанова №203), якою затверджено Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу (далі - Положення), а також постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1995 року №597 «Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності».

Відповідно до п.5 постанови №203 місцевим органам виконавчої влади рекомендовано під час укладання контрактів з керівниками підприємств, що є в комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України).

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Пунктом 5.3.4. контракту від 23.02.2018 року передбачене право власника ініціювати дострокове розірвання контракту з керівником в разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника.

Якщо контракт розривається достроково у разі невиконання або неналежного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, сторона-ініціатор попереджує другу сторону за два тижні, пункт 5.8. контракту від 23.02.2018 року (а.с. 18 - звор.).

Судом першої інстанції було встановлено, що контракт з позивачем був достроково розірваний за ініціативою власника на підставі подання ГУ ДФС у Луганській області від 13.09.2018 року №6528/9/12-32-17-03-10 в зв`язку з наявністю у КП «СТКЕ» заборгованості зі сплати податків, зборів в загальній сумі 806,6 тис. грн. (а.с. 88).

01.10.2018 року Сєвєродонецька міська рада Луганської області, посилаючись на п.5.8. контракту від 23.02.2018 року, направила позивачу повідомлення про дострокове розірвання з 16.10.2018 року контракту, яке обґрунтовано тим, що він, як керівник підприємства не виконав свого обов`язку щодо сплати податків і зборів до бюджету у строки, встановлені Податковим кодексом України. В повідомленні стоїть підпис, зроблений від імені ОСОБА_1 про отримання повідомлення (а.с. 31).

Судом першої інстанції під час розгляду було встановлено, що зазначене повідомлення про дострокове розірвання контракту було доведено до відома позивача за допомогою засобів мобільного зв`язку, а позивач ОСОБА_1 заперечував, що на повідомленні стоїть його підпис, також пояснював, що ніяких повідомлень він не підписував, що підпис на повідомленні від його імені зроблено іншою особою. 01.10.2018 року він не знаходився на роботі, т.я. знаходився на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності (а.с. 29).

За таких обставин справи, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не виконав свого обов`язку, встановленого п. 5.8. контракту від 23.02.2018 року, та не попередив ОСОБА_1 за два тижні про дострокове розірвання з ним контракту, враховуючи, що 01.10.2018 року позивач не працював в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується копією листка непрацездатності від 01.10.2018 року серії АДП №997279.

Повідомлення ОСОБА_1 про дострокове розірвання контракту засобами мобільного зв`язку суд першої інстанції визнав неналежним.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч.1 ст. 235 КЗпП України, дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі на посаді директора КП «СТКЕ» з 16.10.2018 року, а розпорядження в.о. міського голови ОСОБА_2. від 16.10.2018 року №293 та наказ КП «СТКЕ» від 18.12.2018 року №109-к-00011 про звільнення ОСОБА_1 підлягають скасуванню, як протиправні.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що в порушення вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України позивачем були завуальовані додаткові позовні вимоги, а саме зміна предмету позову, зокрема визнання протиправним та скасування наказу директора КП «СТКЕ» Чернишина П.Г .. судова колегія вважає безпідставними, оскільки відповідно матеріалів справи 18.01.2019 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.(а.с.176). Суд першої інстанції своєю ухвалою від 18.01.2019 року задовольнив заяву позивача та залишив позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу без розгляду (а.с.179). Відповідно поданої апеляційної скарги (а.с.200-208) апелянт оскаржив Рішення Северодонецького міського суду, в матеріалах справи відсутня апеляційна скарга на ухвалу Северодонецького міського суду від 18.01.2019 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач належним чином попередив позивача про звільнення не відповідають матеріалам справи так як позивач перебував на лікарняному з 01 жовтня по 06 жовтня 2018 року (а.с.29), суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку щодо задоволення позову, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку, встановленого п. 5.8. контракту від 23.02.2018 року, та належним чином не попередив ОСОБА_1 за два тижні про дострокове розірвання з ним контракту, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно необхідності сплати судового збору були вирішені апеляційним судом під час підготовки справи до розгляду та під час апеляційного розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та зробив висновок відповідно вимог Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року про наявність умов визначених сторонами в контракті для його розірвання, однак під час розірвання контракту структурним підрозділом міської ради була порушена процедура повідомлення позивача, що призвело до порушення п.5.8 контракту від 23.02.2018 року. Внаслідок порушення процедури повідомлення позивача суд прийшов до вірного висновку про порушення вимог контракту та про скасування розпорядження про звільнення позивача та поновлення на роботі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді Ю.В. Єрмаков

М.В. Назарова