Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1381/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 49 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 280/1381/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Янчук В.В. в м.Коростишіві

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_3 12 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Однак, спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю порозуміння. Зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, сторони мають різні погляди на сімю. Крім того, останні два місці сторони спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети та остаточно припинили шлюбні відносини.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2018 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 12 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області між ОСОБА_3 та Костюк (дошлюбне прізвище Гурчина) ОСОБА_6 - розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з матірю - ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмов у задоволенні позову про розірвання шлюбу. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не зясовано фактичних взаємин між сторонами, дійсні причини та обставини розірвання шлюбу та не надано відповідного строку на примирення подружжя. Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами продовжують тривати, оскільки він з дружиною продовжує спільно проживати однією сімєю та вести спільне господарство.

В судовому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову про розірвання шлюбу.

Позивач доводи апеляційної скарги підтримала, також просила рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у розірванні шлюбу. При цьому зазначає, що шлюбні відносини між сторонами дійсно продовжують тривати, сторони проживають однією сімєю та ведуть спільне господарство.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до оригіналу свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 053157 сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис за №220 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП № 222579, І-ТП № 104133 (а.с.6,7).

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сімя розпалася остаточно, оскільки подальше її збереження неможливе внаслідок того, що шлюбні стосунки припинені та не ведеться спільне господарство, строк, наданий для примирення, позитивних результатів не дав.

Однак, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Як визначено ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що справа в суді першої інстанції розглянута без участі сторін, тобто судом не забезпечено їх участь в судовому засіданні. Вказана обставина призвела до того, що судом неповно зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність двох малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Також судом не вжиті заходи до примирення подружжя з наданням відповідно до ч.1 ст.111 СК України строку на примирення.

При цьому під час апеляційного розгляду справи позивач визнала той факт, що на даний час шлюбні відносини між сторонами дійсно продовжують тривати, вони разом проживають однією сімєю, ведуть спільне господарство та виховують неповнолітніх дітей. Підстави для розірвання шлюбу відсутні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи досліджених судом першої інстанції письмових доказів та пояснень сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, дійшов передчасного висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалася та існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони підтримують шлюбні відносини, продовжують вести спільне господарство та проживати разом.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий Судді