ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 719/246/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І.,Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

з участю представника позивача заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Гереги Володимира Сергійовча

Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Денисової Надії Василівни

учасники справи

позивач заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк Вадим Васильович, Наддністрянська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області

відповідач ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року, головуючий у першій інстанції Цицак В.Л.,

встановила:

Заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк В.В. у червні 2018 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Зазначав, що ОСОБА_4 є замовником будівництва житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1.

Справа №719/246/18 Головуючий у 1 інстанції Цицак В.Л.

Провадження №22-ц/822/376/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_4 не виконано обо»язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, встановленого ч.2 ст.40 Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положенням про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради, затвердженого рішенням 19 сесії 6 скликання Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області №154 від 29 квітня 2013 року, чим територіальній громаді завдано збитки у вигляді упущеної вигоди.

Зазначав, що розмір пайової участі замовника будівництва ОСОБА_4 у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва магазину по АДРЕСА_1 21175 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 21175 грн.

Заочним рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 21175 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року

скасувати та постановити нове судове рішення.

Посилається на порушення норм процесуального права, розгляд справи за її відсутності, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Вважає, що заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк В.В. звернувся до суду з позовом 21червня 2018 року після спливу строку позовної давності, перебіг якого починається з дня прийняття об»єкта будівництва в експлуатацію 12 січня 2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк В.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли Наддністрянська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області довідалася про порушення свого права з дня подання ОСОБА_4 копії декларації органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням об»єкта будівництва у липні 2017 року.

Наддністрянська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області не наділена функцією контролю за дотриманням законодавства при введенні об»єкта будівництва у експлуатацію, тому не могла і не повинна була знати про порушення законодавства.

Вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано положення ч.11 ст.128 ЦПК України, розміщення оголошення про виклик ОСОБА_4 до суду на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюка В.В. в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.22, ч.1 ст.526, ч.1,2 ст.623, ч.1,2 ст.1166 ЦК України, ч.1-6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.1.4, 3.1, 4.1, 5.1, 5.2, 7.2, 7.4 Положення про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зазначив, що ОСОБА_4 допущено неправомірну бездіяльність щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, внаслідок чого місцевий бюджет Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області не отримав доходи, які міг би одержати за звичайних обставин, якби право не було порушено, наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв»язку із неправомірною бездіяльністю ОСОБА_4, прийняття об»єкта будівництва в експлуатацію не звільняє ОСОБА_4 від обов»язку брати участь у розвитку інфраструктури Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов»язковою підставі для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов»язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на розгляд справи 30 серпня 2018 року за її відсутності, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с.71).

Повідомлення про дату, час і місце засідання, направлені судом першої інстанції ОСОБА_4 повернулися до суду з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання», тобто фіксація отримання відповідачем кореспонденції відсутня.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на наведене здійснення судом першої інстанції розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України не є належним повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи, оскільки у матеріалах справи наявні відомостей щодо місця проживання (перебування) відповідача.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_4, щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки відповідачки у судове засідання не з'ясував.

Тому заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить

керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюка В.В. в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Підставою позову, тобто обставинами, якими заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк В.В. в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області обґрунтовував позовні вимоги, зазначав не виконання ОСОБА_4 обо»язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, встановленого ч.2 ст.40 Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положенням про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради, затвердженого рішенням 19 сесії 6 скликання Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області №154 від 29 квітня 2013 року.

Судом першої інстанції встановлено, що відділом містобудування та архітектури Мурованокуриловецької районної державної адміністрації видано замовнику ОСОБА_8 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 14 лютого 2014 року.

29 вересня 2014 року Інспекцією державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області зареєстровано Декларацію про початок будівельних робіт №ВН 09 замовника ОСОБА_4

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 замовника ОСОБА_4 за №ВН 18 12 січня 2015 року.

Відповідно повідомлення Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 02 серпня 2017 року № 02-17-114 договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради із ОСОБА_4 не укладений.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя статті 11 ЦК України).

Частинами другою, третьою, п'ятою статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (частина перша статті 40).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішенням 19 сесії 6 скликання Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області №154 від 29 квітня 2013 року затверджено Положення про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради.

На підставі пункту 1.4 наведеного Положення замовники будівництва залучаються до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виключно на підставі укладениї з сільської радою договорів.

Відповідно до п.2.1.8 Положення пайовий внесок замовників будівництва у розвиток інженерно-трансопртної і соціальної інфраструктури неселеного пункту - внесок у грошовій формі, який замовник будівництва має сплатити до селищного бюджету

За змістом п.7.1 Положення замовник нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об»єктів будівництва при отриманні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або дозволу селищної ради на розробку проекту відведення земельної ділянки (технічної документації) під об»єкт містобудування зобов»язуєится в термін не більше 7 календарних днів після реєстрації декларації про початок будівництва в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю звернутись до виконкому селищної ради з заявою про укладення договору пайової часті у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Таким чином участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту є обов'язковою для замовника будівництва ОСОБА_4

Частиною дев'ятою статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналіз положень частин 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.7.1 Положення про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради дає підстави для висновку, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Строк, встановлений ч.9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.7.1 Положення про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради для добровільного виконання замовником вказаного обов'язку, і невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору та сплати коштів пайової участі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/6409/15.

Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об'єкту нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язань та вимог, які прямо передбачені законом та встановленим органом місцевого самоврядування Порядком.

Цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пункт 4 частини першої статті 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором або законом - відшкодування збитків.

Згідно з частинами першою, другою статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно із статтею 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка (дія або бездіяльність) особи, що порушує правову норму, умови договору, угоди тощо та тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Встановлено, що мала місце протиправна поведінка ОСОБА_4, не виконання обов»язку укласти догововір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, встановлений ч.2 ст.40 Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.7.1 Положенням про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради; збитки внаслідок не отримання пайового внеску замовника будівництва ОСОБА_4 у розвиток інженерно-трансопртної і соціальної інфраструктури неселеного пункту; причинний зв'язок між протиправною поведінкою ОСОБА_4 та завданими Наддністрянській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області збитків, вина ОСОБА_4 у невиконанні обов»язку укласти догововір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не зверненні з заявою до органу місцевого самоврядування.

За таких обставин підлягає захисту право Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області на стягнення збитків, заподіяних невиконанням ОСОБА_4 обов»язку укласти догововір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, у розмірі пайового внеску у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади.

Згідно з частиною, шостою п'ятою статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Пунктом 4.1, 5.1 Положення про порядок залучення коштів замовників у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади Наддністрянської сільської ради встановлено,що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати, зокрема: 10 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд в селі сільської ради, 2 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування для житлових будинків селі сільської ради.

На підставі п.7.4 Положення при спорудженні житлових будинків із вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення розрахунок розміру пайового внеску розраховується по питомій вазі площ в залежності від функціонального призначення за розрахунком згідно п. 5.1 даного порядку.

Ураховуючи, що відповідно до Декларації про готовність об»єкта до експлуатації загальна площа об»єкту будівництва житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 становить 83,7 кв.м, загальна кошторисна вартість будівництва дорівнює 292950 грн., вартість 1 кв.м об»єкта будівництва складає 3500 грн. (292950 грн. : 83,7 кв.м).

Тому кошторисна вартість будівництва вбудованого приміщення магазину площею 60,5 кв.м становить 211750 грн. (3500 гн. х 60,5 кв.м).

Отже розмір пайової участі замовника ОСОБА_4 об»єкту будівництва вбудованого приміщення магазину по АДРЕСА_1 складає 21175 грн. (211750 грн. х 10 : 100).

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_4, на які є посилання в апеляційній скарзі, про подання заступником керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюк В.В. позову в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області поза межами строку позовної давності.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

А наліз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 200/11343/14-ц.

Наддністрянська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області знаходиться поза межами процедури прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію та позбавлена можливості контролювати здійснення реєстрації Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Декларації про готовність об'єкта до експлуатації житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 замовника ОСОБА_4 №ВН 18 12 січня 2015 року.

Відповідно до п.14 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, замовник зобов»язаний протягом семи календарних днів з дня прийняття в експлуатацію об»єкта подати копію декларації або сертифіката місцевому органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцем знаходження об»єкта для подання такими органами інформації про прийнятий в експлуатацію об»єкт до органу державної статистики.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 надано Наддністрянській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 замовника ОСОБА_4 №ВН 18 у липні 2017 року.

У такому разі Наддністрянська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області довідалася та могла довідатися про порушення свого права на сплату пайового замовником ОСОБА_4 внеску у розвиток інженерно-тарнспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади у липні 2017 року.

Отже, заступником керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюком В.В. подано позов в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області у червні 2018 року у межах трирічного строку позовнох давності.

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що Прокуратурою Вінницької області сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 1762 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року позов заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюка В.В. в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди задоволено.

У такому разі підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Прокуратури Вінницької області судові витрати в сумі 1762 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30 серпня 2018 року скасувати.

Позов заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області Грималюка Вадима Васильовича в інтересах держави в особі Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 21175 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Прокуратури Вінницької області судові витрати в сумі 1762 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 15 квітня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: