Справа № 161/6246/19
Провадження № 4-с/161/41/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П

при секретарі судового засідання Загоровської І.І.

з участю: представника скаржника ОСОБА_1 .

представника суб`єкта оскарження Будь С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь Сергія Леонідовича щодо погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майна,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь С. Л. щодо погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майна.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 11 квітня 2019 року він отримав лист-повідомлення, зі змісту якого вбачається, що головний державний виконавець Будь С.Л. погодив та прийняв проведену оцінку описаного та арештованого майна до виконання, використав результати проведеної оцінки, передав нерухоме майно на торги за погодженою оцінкою. Вказує, що Звіт про оцінку майна, погоджений та прийнятий головним державним виконавцем, складений з суттєвими порушеннями законодавства (спеціальними нормами), а тому не міг бути взяти до уваги. Зокрема, Звіт про оцінку описаних та арештованих приміщень, земельної ділянки, складений в рамках декількох виконавчих проваджень, тому не може вважатись належним та допустимим документом і не може бути використаний. Крім того у звіті є неточності: згідно аркушу 3 звіту замовник - Луцький районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області, однак, оскільки державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності, тому установа - Луцький районний відділ ДВС не може бути замовником звіту. На думку скаржника, Звіт про оцінку майна не відповідає фактичним обставинам виконавчого провадження: зокрема, ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки, площею 0,2396 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для обслуговування виробничої бази. Власником ділянки є ПМП «Інвід».

Звіт про оцінку не містить належних та допустимих доказів проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності об`єкта оцінки. Крім того, вартість майна, визначена суб`єктом оціночної діяльності, не відповідає ринковим цінам, станом на день оцінки, а тому погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майна до виконання, використання результатів проведеної оцінки, передання нерухоме майно на торги за погодженою оцінкою вважає неправомірною.

На підставі наведеного просив суд визнати дії головного державного виконавця Будь С. Л. щодо погодження та прийняття проведеної оцінки (Звіту про оцінку описаного та арештованого майна, складеного станом на 25.03.2019 р. суб`єктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_3 на замовлення Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області) інфекційного відділення /Г-1/, приміщень пральні-гаража-котельні, оглядової ями /Б-1/, земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для обслуговування виробничої бази з виготовлення меблів, розташованої по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 до виконання, використання результатів проведеної оцінки, неправомірною та заборонити головному державному виконавцю Будь С.Л. використовувати Звіт про оцінку писаного та арештованого майна інфекційного відділення /Г-1/, приміщень пральні-гаража-котельні, оглядової ями /Б-1/, земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для обслуговування виробничої бази з виготовлення меблів, розташованої по АДРЕСА_3 Медична, 25, с АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , складений станом на 25.03.2019 р. суб`єктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_3 на замовлення Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав зазначених у скарзі.

Представник суб`єкта оскарження Будь С ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав, суду пояснив, що всі проведені ним дії відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Суду пояснив, що ЗУ «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника у рамках зведеного виконавчого провадження. А тому усі постанови, винесені державним виконавцем виносяться у рамках зведеного виконавчого провадження до якого входять декілька виконавчих проваджень.Щодо того, що державний виконавець залучив своєю постановою суб`єкта оціночної діяльності, а замовником є відділ зазначив, що державний виконавець являється лише представником відділу який діє в інтересах відділу на підставі своїх службових обов`язків і не може бути замовником оцінки особисто.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

За змістом п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, оцінки нерухомого майна. До участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки нерухомого майна залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Разом з цим, вказана Постанова містить вказівку, адресовану судам про те, що суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 04.04.2019 року № 6566 головним державним виконавцем Луцького РВ ДВС надіслано повідомлення щодо вартості описаного та арештованого майна: приміщення інфекційного відділення Г-1, загальною площею 215,6 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_4 область АДРЕСА_2 ; оглядової ями Б-1 пл. 46,7 кв. м., місцезнаходження: АДРЕСА_4 с. Зміїнець, АДРЕСА_1 ; приміщення пральні-гаража-котельні, загальною площею 221,4 кв. м. місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; земельної ділянки, площею 0,2396 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , цільове призначення: для обслуговування виробничої бази, місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, площею 0,2800 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , цільове призначення: для розміщення виробничої бази по виготовленню меблів, місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, с АДРЕСА_2 , яка складає: 767 473 (сімсот шістдесят сім тисяч чотириста сімдесят три гривці) грн (а.с. 7).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 , виданий 28.07.2006р. вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 торовичу.

Суд не вбачає неправомірності дій державного виконавця щодо повідомлення скаржника про результати визначення вартості майна, оскільки державним виконавцем дотримано вимог ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд при розгляді скарги на дії державного виконавця, пов`язаних з оцінкою майна, лише перевіряє їх дії на відповідність вимогам ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження», тобто перевіряє додержання процедури, порядку, строків проведення виконавчих дій. У статті 57 Закону зазначені лише процесуальні норми поведінки державного виконавця щодо необхідності звернення до суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, строки звернення і складання звіту, порядок ознайомлення з результатами визначення вартості майна сторін виконавчого провадження.

За змістом ч.3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 57 цього Закону.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Так, не погоджуючись з оцінкою вартості арештованого майна, ОСОБА_2 не звертався до державного виконавця із заявою про рецензування звіту.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-111 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-ІІІ).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Згідно ч.1ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Судом встановлено, що оцінка арештованого рухомого майна була проведена належним суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, а саме: Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

Відповідно з вимогами ст. 81 п.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ні в скарзі, ні в ході судового розгляду справи скаржник не навів жодного доказу на підтвердження факту незаконності дій державного виконавця.

Також ОСОБА_2 не надав жодного належного доказу про те, що оцінка спірного майна є невірною, чи упередженою.

Доводи скаржника про те, що оцінка майна є явно заниженою носить характер припущення та належними доказами не підтверджена.

Отже, аналізуючи вищезазначені положення нормативних актів та встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що державний виконавець Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь С. Л.у виконавчому провадженні, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у спосіб та у межах, що передбачені законодавством, в його діях відсутні ознаки незаконності.

Оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, то в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі ст.ст. Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будя Сергія Леонідовича щодо погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук