Житомирський апеляційний суд
Справа №288/754/18 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №288/754/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Попільнянська селищна рада Житомирської області, Попільнянська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення факту прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. в смт Попільні,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 22 серпня 2014 року, а саме: земельної ділянки, яка належала померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ №019515. Вважає, що після смерті матері прийняв спадщину на підставі ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав поряд із спадкодавцем та у нього знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку. Він вступив у володіння і користування спадковим майном, оскільки сплачує платежі за земельну ділянку, але у встановлений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 від померлої 22 серпня 2014 року ОСОБА_3, а саме: земельної ділянки, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ № 019515.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про встановлення факту прийняття спадщини відмовити. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав із матірю за однією адресою, тому є таким, що прийняв спадщину, але безпідставно не був залучений до участі в даній справі. Факт прийняття спадщини можна було встановлювати в окремому провадженні до 2004 року, а тому дану справу належало розглядати у позовному провадженні. Окрім того, нотаріус у заяві зазначав, що вимоги не визнає, що також свідчить на користь наявності спору про право. Також ЦК України передбачено, що коли особа приймає спадщину, то вона вступає у права спадкування на все майно, а не на його частину, оскільки поняття прийняття спадщини та її оформлення не є тотожними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов та встановлюючи факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 22 серпня 2014 року, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав поряд із спадкодавцем, сплачував платежі за земельну ділянку, яка належала спадкодавцю.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт пятий частини другої ст.293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в частині першій ст.315 ЦПК України та не є вичерпним (частина друга ст.315 ЦПК України).

Зокрема в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У такому порядку суди можуть розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що ОСОБА_3 померла 22 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №247139, яке видане повторно 13 січня 2015 року (а.с.8).

Згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ №019515 ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 01 листопада 2002 року №360 передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,7157 га на території Парипської сільської ради Попільнянського району (а.с.10).

Як на підставу для задоволення заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що у довідці від 05 червня 2018 року №446, яка видана Попільнянською селищною радою, зазначено, що він на час відкриття спадщини з серпня 2014 року постійно проживав у с. Парипси поряд з спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 26 серпня 2014 року, сплачував платежі за земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3, що свідчить про прийняття спадщини (а.с.14). Як спадкоємець за законом, він прийняв спадщину після смерті матері та вступив у володіння (управління) спадковим майном, тобто земельною ділянкою, але у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя ст.42 ЦПК України).

Звертаючись із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 зазначив заінтересованими особами Попільнянську селищну раду та Попільнянську державну нотаріальну контору (а.с.2).

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний з'ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв'язку із суб'єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб'єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави, але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

Із метою повного та всебічного розгляду справи апеляційним судом витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Із матеріалів спадкової справи №4/201 вбачається, що до Попільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася 13 січня 2015 року ОСОБА_4 (донька спадкодавця).

У матеріалах спадкової справи також є довідка Попільнянської селищної ради від 13 січня 2015 року про те, що ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до своєї смерті. На момент її смерті та впродовж шести місяців після смерті за вищевказаної адресою зареєстрований її син ОСОБА_2. Довідкою Попільнянської селищної ради від 26 квітня 2018 року №989 підтверджується той факт, що ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: с. Парипси Попільнянського району Житомирської області, вул. Миру,75, разом із своїм сином ОСОБА_2

Отже, в силу положень частини третьої ст.1268 ЦК України та частини першої ст.1270 ЦК України спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті матері є донька спадкодавця - ОСОБА_4 та син спадкодавця - ОСОБА_2

Син ОСОБА_1 за приписами частини першої ст.1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті матері, оскільки він протягом шести місяців з часу її смерті (відкриття спадщини) не подав заяви до уповноваженого органу про прийняття спадщини, а довідка Попільнянської селищної ради від 05 червня 2018 року №446 про те, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживав у с. Парипси поряд із спадкодавцем не породжує юридичних наслідків, передбачених частиною третьою ст.1268 ЦК України, оскільки дана норма матеріального права повязує прийняття спадщини із постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не поряд.

Спадкова справа також містить заяву ОСОБА_4 від 19 жовтня 2018 року, за змістом якої остання просить не видавати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину в звязку із тим, що між ними виник спір про право на майно, який мають намір вирішити в судовому порядку.

Про спір про право наголошував й завідувач державної нотаріальної контори у листі до суду, але суд першої інстанції на відреагував у належний спосіб (а.с.24).

Отже, спір про право має вирішуватися у позовному провадженні за участю спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, тобто відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а інтереси Попільнянської селищної ради Житомирської області та Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області не зачіпаються даним спором про право на спадщину, бо окреслилося коло спадкоємців за законом, які прийняли спадщину.

Найголовнішим у даній справі є те, що у разі порушення прав ОСОБА_1 захист у судовому порядку може бути шляхом звернення останнього із позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, за нормами, передбаченими частиною третьою ст.1272 ЦК України, а не встановлення факту прийняття спадщини, оскільки спадщина відкрилася (22 серпня 2014 року) після, а не до 2004 року, тобто спадщина відкрилася після набрання чинності новою редакцією Цивільного Кодексу України. У разі подання такого позову суду залежить зясовувати причину пропуску строку для прийняття спадщини, але це вже у іншій справі.

Не можна приймати й частину спадкового майна, тобто або все, або нічого. Інша ситуація, якщо йдеться про оформлення спадщини.

Із огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту прийняття спадщини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.