КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/2094/18 753/4562/17 2-4441/2009 Головуючий у 1 інстанції: Мальченко А.О.
провадження №22-ц/824/6378/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2009 року у складі судді Мальченко А.О. у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ВАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №06/3368к-07 від 29.11.2007 року, обґрунтовуючи його тим, що відповідачеві був наданий кредит в сумі 34 850 доларів США з терміном погашення до 28.09.2012 року зі сплатою 12 % річних і зобов'язання, передбачені кредитною угодою, останній не виконує, у зв'язку з чим станом на 01.04.2009 року утворилася заборгованість на загальну суму 28 362 долара США 81 цент, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становило 218 393 грн. 64 коп. за курсом 1 долар США - 7,70 грн.

У зв'язку з наведеним позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив вказану суму стягнути з відповідача, а також витрати по оплаті судових витрат.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2009 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Універсал Банк» борг в сумі 218 393 грн. 64 коп., витрати по оплаті судового збору - 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 250 грн., а всього - 220343 грн. 64 коп..

В апеляційній скарзі відповідача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строк виконання зобов'язань, покладених на нього договором.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №06/3368к-07, згідно умов якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 34 850 доларів США з терміном погашення до 28 листопада 2012 року зі сплатою 12% річних на придбання автомобіля та підписаний додаток №1 до кредитного договору щодо схвалення графіку погашення заборгованості по кредиту (а.с.7-12).

Того ж дня сторонами по справі укладено договір застави автомобіля Toyota Саmгу», державний номерний знак НОМЕР_1

Також встановлено, що 27 серпня 2007 року протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» були затверджені зміни до Статуту, а його правонаступником визначений ВАТ Універсал Банк» позивач по справі.

Відповідно до матеріалів справи, а саме, з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 01 квітня 2009 року відповідач мав перед позивачем заборгованість на загальну суму 28 362 долара США 81 цент, з яких: прострочена заборгованість по кредиту складала - 1662,60 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становило - 12 802 грн. 02 коп.; сума дострокового стягнення кредиту - 24939,05 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складала 192 030 грн. 69 коп.; відсотки - 1675,54 долари США, що в еквіваленті до національної валюти складали 12 901 грн. 66 коп. та сума нарахованої пені - 85,62 долари США, що в перерахунку на національну валюту України становила - 659 грн. 27 коп.

За ст.526 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.572 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.610 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ст.612 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст.625 ЦК України (в редакції, яка діяла на день ухвалення рішення) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведенного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач порушив строк виконання зобов'язань, покладених на нього договором, а тому він має сплатити на користь позивача борг на загальну суму 218 393 грн. 64 коп., а також судові витрати.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: