Справа № 442/4089/17 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1419/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів:, Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, її представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про виділ частки земельної ділянки в натурі,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому в натурі земельну ділянку площею 0,2000га, що становить 1/2 частину земельної ділянки площею 0,4000га на АДРЕСА_1 яка належить відповідачу ОСОБА_7на праві власності, попередньо витребувавши у відповідача копії правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що спірна земельна ділянка набута відповідачем у власність під час шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю, як подружжя, і підлягає поділу між ними в рівних частках.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального праваі ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом не враховано, що приватизація земельної ділянки відповідачем відбулась на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації №652 від 26.12.2011 року, а Державний акт про право власності на землю відповідач отримала 10.05.2012 року, тобто під час дії статті 61 СК України в редакції Закону №2913-VІ від 11.01.2011 року, частиною п'ятою якої було передбачено, що земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому спірна земельна ділянка є також об'єктом їхньої з відповідачем спільної сумісної власності, як подружжя, і підлягає поділу між ними в рівних частках.

Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є земельна ділянка площею 0,4000га на АДРЕСА_1 яка розпорядженням голови Дрогобицької райдержадміністрації №652 від 26.12.2011 року безоплатно передана відповідачу ОСОБА_7у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.63).

На підставі цього розпорядження, 10.05.2012 року відповідачу ОСОБА_7видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4000га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.24).

Державна реєстрація права власності на вказану вище земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_7 здійснена 16.07.2012 року (а.с.86).

Об'єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Законом України №2913-VІ від 11.01.2011 року, який набрав чинності 08.02.2011 року, статтю 61 СК України було доповнено новою частиною п'ятою, згідно з якою, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя було житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Ця норма виключена із статті 61 СК України Законом №4766-VІ від 17.05.2012 року (набрав чинності 13.06.2012 року), яким, власне, і доповнено частину першу статті 57 СК України новим пунктом 5 про те, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Отже, до внесення змін Законом України №2913-VІ від 11.01.2011 року у статтю 61 СК України і після внесення змін у цю статтю Законом №4766-VІ від 17.05.2012 року, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, не могла бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що спірна земельна ділянка була передана відповідачу ОСОБА_7 безоплатно у приватну власність внаслідок приватизації, право власності на яку у відповідача виникло згідно зі ст.125 ЗК України, в чинній на той час редакції, з моменту державної реєстрації цього права, тобто з 16.07.2012 року, вже після внесення змін до ст.ст. 61 та 57 СК України Законом №4766-VІ від 17.05.2012 року, який набрав чинності 13.06.2012 року, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ця земельна ділянка не може бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України вона є особистою власністю відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог до відповідача, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення справи, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.