Номер провадження: 22-ц/813/1433/19
Номер справи місцевого суду: 522/8719/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря- Ющак А.Ю.

За участю осіб, що приймали участь у справі:

-представника позивача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В травні 2018 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією Російської Федерації проти України, в якій позивач просить суд стягнути з Російської Федерації на свою користь у відшкодування моральної шкоди 1088886,68 гривень, що згідно курсу НБУ еквівалентно 35000 Євро (а.с.2-8).

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 22 травня 2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні (а.с.24).

14.09.2018 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме шляхом: накладення арешту на Права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» у розмірі 1 088 886 гривень 68 копійок, що згідно курсу НБУ станом на день подання позовної заяви до суду еквівалентно 35000 Євро та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державним та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам); зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» у розмірі 1 088 886 гривень 68 копійок, що згідно курсу НБУ станом на день подання позовної заяви до суду еквівалентно 35000 Євро; заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів за державним зовнішнім запозиченням України перед Російською Федерацією у розмірі 1 088 886 гривень 68 копійок, що згідно курсу НБУ станом на день подання позовної заяви до суду еквівалентно 35000 Євро.

Вимоги мотивовані тим, що 24.12.2013 року Україна уклала трастовий договір з компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC», що в свою чергу є довірчим власником перед держателем зобов'язань, що представлений одноособово Міністерством фінансів Російської Федерації. За цим договором Україна отримала 3 000 000 000 доларів США з 5-відсотковим зобов'язанням та видала Міністерству фінансів Російської Федерації зобов'язання на вказану суму, строк виконання якого закінчувався 20 грудня 2015 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення (а.с. 44-47).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення , яким частково задовольнити заяву про забезпечення позову ОСОБА_4; Накласти арешт на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією "The Law Debenture Trust Corporationp.l.c." у розмірі 1 088 886. 68 грн. (один мільйон, вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень, шістдесят вісім коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позовної заяви складало 35 000 (тридцять п'ять тисяч) євро та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам); зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «TheLawDebentureTrustCorporationp.l.c.» у розмірі 1 088 886. 68 грн. (один мільйон, вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень, шістдесят вісім коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позовної заяви складало 35 000 (тридцять п'ять тисяч) євро; заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Державному Казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 088 886. 68 грн. (один мільйон. вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень, шістдесят вісім коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позовної заяви складало 35 000 (тридцять п'ять тисяч євро); вчастині заборони НБУ, його посадовим та/або посадовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед РФ у розмірі 1 088 886,68 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позовної заяви складало 35 000 євро - відмовити.

Представник посольства Російської Федерації в судове засідання не з'явився, були повідомлені належним чином.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що і в заяві про забезпечення позову.

Зокрема заявник зазначає, що за первісне виконавче провадження за цими вимогами - виконане та зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Залишаючи без задоволення заяву про забезпечення позову районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно із ч.3 ст.3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в

заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не єдостатньою-підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи, що при вирішенні заяви про забезпечення позову районний суд не порушив норми процесуального права підстави для її скасування - відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції не підлягає.

Повний текс постанови складено 26.04.2019 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В.Цюра