Справа № 226/1555/19

Справа № 226/1555/19
Провадження № 2/226/534/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ДП «ВК «Краснолиманська»,

третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирноград Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області про стягнення моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві в обґрунтування якого вказав, що його батько ОСОБА_3 з 21.09.1995 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. Під час трудової діяльності, 08.03.2003 року з батьком позивача стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_4 отримав виробничу травму у вигляді закритої ЧМТ з переломом кісток черепу ускладнена крововиливами під оболонки і шлуночки головному мозку. 18.03.2003 року за даним фактом на підприємстві відповідача був складений акт № 21 про нещасний випадок за формою Н-1. Смертю батька йому завдано моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях від звістки про трагічну подію та стражданнях під час поховання батька. Зі смертю батька змінився звичайний спосіб та образ його життя. Смерть батька вимагає від нього додаткових зусиль. Це знаходження протягом тривалого часу у стані відчаю, страху перед майбутнім, що суттєво негативно змінило його звичний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини, у тому числі з близькими та родичами. Сильні душевні страждання зумовлені сильним почуттям любові до батька, викликають у нього проблеми зі здоров`ям. Також моральна шкода полягає у психологічному дискомфорті та значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях страху перед майбутнім, пригноблювання та порушення сну. У зв`язку з наведеним він став замкнутим, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно впливає на його душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь суму 500000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце справи повідомлені у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, у судове засідання позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, представник у своїй заяві підтримав вимоги позивача.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, надала суду відзив на позовну заяву, згідно з якими пред`явлені позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що оскільки нещасний випадок з батьком позивача стався у березні 2003 року то спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яким визначено механізм відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків. Тобто заходи з відшкодування моральної шкоди здійснюються не роботодавцем, а Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Право на звернення до суду виникло у позивача у березні 2003 року тому моральна шкода, завдана позивачу смертю батька повинна відшкодовуватися на підставі ст.21 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області до судового засідання не з`явився, про час та місце справи повідомлений у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, надав у судове засідання пояснення на позовну заяву, згідно з яким вважає позовні вимоги позивача пред`явлені до ДП ВК «Краснолиманська» не обґрунтованими за таких підстав. 27.03.2003 року винесена Постанова фонду про призначення одноразової страхової виплати дружині загиблого в розмірі 101952 грн., сину загиблого ОСОБА_1 річний заробіток в сумі 20385 грн. Крім того, ОСОБА_1 з 08.03.2003 року на час навчання призначені щомісячні страхові виплати в розмірі 637,03 грн., з 26.03.2004 року щомісячна виплата перерахована до 733,86 грн., а з 29.06.2004 року такі виплати припинені у зв`язку з досягненням ним віку 23 роки. Вважає, що позивачем не доведено факту отримання ним моральних страждань, тому просив відмовити йому у задоволенні позову у повному обсязі.

Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

21.05.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд якої по суті призначений на 09.00 год. 14.06.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з 21.09.1995 року батько позивача ОСОБА_3 перебував з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» у трудових відносинах (а.с. 6, 8-15).

08.03.2003р. на підприємстві у відповідача стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав смертельну травму, від якої помер, що підтверджується копією акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 № 21 від 18.03.2003 року, довідкою лікувальної установи, свідоцтвом про смерть (а.с. 16, 17, 18-19, 20).

27.036.2003 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Красноармійську сімї загиблого ОСОБА_5 .М. призначені страхові виплати (а.с. 32-33, 34, 35).

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст.4401 ЦК України 1960р., яка діяла на час настання нещасного випадку, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше 5 мінімальних розмірів заробітної плати.

Незважаючи на заперечення відповідача щодо свого обов`язку відшкодування позивачу моральної шкоди, спричиненої смертю батька на виробництві, суд вважає, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди несе саме відповідач виходячи з наступного.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

Частина восьма статті 36 цього Закону передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Пункт 1 частини другої статті 10 цього Закону передбачає обов`язок страховика Фонду соціального страхування України виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим Законом. Отже, Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей.

Визначене вище застосування частини восьмої статті 36 Закону про державне соцстрахування не суперечить статті 58 Конституції України, оскільки фонд не є особою, яка завдала моральну шкоду позивачу. Скасування обов`язку фонду, який був передбачений, зокрема, статтею 21 Закону про державне соцстрахування 2001, здійснювати відповідну страхову виплату потерпілому означає скасування обов`язку (функції), а не відповідальності винної особи. Скасування відповідного обов`язку не позбавляє потерпілого права звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів відповідно до ЦК України та КЗпП України, вимагаючи відшкодування моральної шкоди у роботодавця. Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 579/951/16ц.

Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані з безповоротною втратою її близької людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув ОСОБА_3 , працюючи на вугільному підприємстві.

Страждання позивача викликають певні зміни у його житті. Він втратив годувальника, який би міг надавати йому допомогу, що спонукало позивача вирішувати матеріальні та інші проблеми самостійно. Перенесений стрес через смерть батька негативно вплинув на його психічний стан. Все це примушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань з приводу втрати батька, тривалість негативних наслідків, безповоротність втрати та близькі відносини із загиблою людиною. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1000 грн.

На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 34, 141, 258-259, 265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», місцезнаходження: м.Родинське Донецької області, 85310, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 31599557, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області, місцезнаходження: вул.Свободи, 5, м.Слов`янськ Донецької області, 84122, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 41325231 про стягнення моральної шкоди у у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду внаслідок смерті батька ОСОБА_3 у розмірі 100000 (сто тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя І.В.Петунін