КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 357/9172/18

провадження № 22-ц/824/5855/2019

16 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року у складі судді Дубановської І.Д.,

встановив:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» відкрито.

На вказану ухвалу суду Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин»21 лютого 2019 року подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв'язку з недотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Згідно з ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану ухвалу суду отримано Товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» 27 листопада 2018 року разом з копією позовної заяви та відповідними письмовими матеріалами, долученими до неї (а.с. 67).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» отримало копію ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.91).

Станом на 16 квітня 2019 року доказів про сплату судового збору та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку від Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» не надходило.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-577цс17.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» пропустило строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не звернулось до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку, є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Суддя: Г.М. Кирилюк