Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 639/6977/16-ц

провадження № 61-7952св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1.

У передбачені законом строки він прийняв спадщину, однак 02 вересня 2016 року дізнався про те, що його мати ОСОБА_5 продала спірну квартиру ОСОБА_6

Посилаючись на те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності його батьків, оскільки придбана ними в період їх шлюбу, тому з часу відкриття спадщини після смерті батька йому належить 1/6 частина вказаної квартири у порядку спадкування за законом, а також, що згоди на продаж квартири він не давав, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю., реєстровий № 3513. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 по 275,60 грн судового збору.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивачу на праві власності у порядку спадкування за законом після смерті його батька належить 1/6 частина спірної квартири; оскільки згоди на її продаж він не давав, то наявні встановлені законом підстави для визнання цього правочину недійсним.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року змінено.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ЗубарєвимІ. Ю. за реєстровим № 3513. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачу належить лише 1/6 частина квартири, а тому договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним лише в цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

08 Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

09 лютого 2018 року касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року разом із доданими матеріалами передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та призначена судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Харкова.

05 березня 2018 року вказана справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала скаргу та доводи відзиву на касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Договір купівлі-продажу спірної квартири підлягає визнанню недійсним, оскільки він згоди на її продаж не надавав і має переважне право на купівлю цієї квартири, передбачене статтею 362 ЦК України. Рішення суду першої інстанції є законним і справедливим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права.

15 березня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_5 на касаційну скаргу, мотивований законністю і обґрунтованістю рішення суду апеляційної інстанції. Доводи касаційної скарги про переважне право на купівлю квартири не були підставою звернення позивача з цим позовом, а тому не можуть встановлюватися під час розгляду справи в касаційному порядку.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 11 червня 2002 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1, на час придбання спірної квартири вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину вказаної квартири.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_5 та два їх сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_9

У встановленому законом порядку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийняли спадщину, ОСОБА_9 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_5

15 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною третьою статті 368 ЦК України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, яке придбало подружжя під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

З урахуванням наведеного висновок судів про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_5, є правильним.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша статті 1261 ЦК України).

Частиною першою статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом являються рівними.

Отже, суди правильно встановили, що ОСОБА_4 має право у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона

(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність

другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до частини першої статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (стаття 203 ЦК України).

Встановивши, що на час укладання оспорюваного правочинуОСОБА_5 належало лише 5/6 частин спірної квартири, а1/6 її частина належала позивачу, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, щосаме в цій частині договір купівлі-продажу від 15 серпня 2016 року має бути визнаний недійсним.

Аргументи касаційної скарги позивача про те, що він має переважне право на купівлю цієї квартири, передбачене статтею 362 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки позивач не заявляв позовних вимог про переведення на нього прав та обов'язків покупця та не вносив на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з його висновками. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат

В. П.Курило