КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4723/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/29995/17

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко ОлениПавлівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Макаренко І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

22 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди. Просив визнати незаконним рішення Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про створення комісії фахівців для обстеження пацієнта ОСОБА_4 від 04.03.2017 року; визнати незаконними дії ОСОБА_2 та Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України», які полягають у безпідставному, без належного оформленого направлення, у протиправному, без згоди ОСОБА_4, медичному обстеженні 04.03.2017 року ОСОБА_4; визнати незаконними дії ОСОБА_2, що полягають у розголошенні лікарської і медичної таємниці відносно ОСОБА_4, 07.03.2017 року під час надання показань, в якості свідка, у залі судових засідань Солом'янського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 10-б; стягнути з Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» на користь ОСОБА_4 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок проведення працівниками цієї установи незаконного медичного обстеження; стягнути з провідного наукового співробітника відділу інтервенційної кардіології Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок розголошення лікарської таємниці; стягнути витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

24 грудня 2018 року представник ОСОБА_2 адвокат Грицаєнко О.П. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі та вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме: судового збору, який підлягав сплаті за подання ОСОБА_4 позовної заяви та підтверджених документально витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2.

Заяву обґрунтовувала тим, що 19 грудня 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди. Проте, при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору, який підлягав сплаті за розгляд даної справи та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Грицаєнко Олена Павлівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 34 200,00 грн., та стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в Державний бюджет України у розмірі 28 710,00 грн. за подання позовної заяви, а також стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати пов'язані з поданням та розглядом даної апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції зазначив, що питання стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правову допомогу було вирішено під час ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2018 року в мотивувальній частині якого відмовлено у стягненні таких витрат, а також що судом було перевірено дотримання позивачем вимог закону щодо сплати судового збору під час вирішення питання про відкриття провадження у справі. Проте, такі висновки суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в резолютивній частині рішення суд не зазначив про розподіл судових витрат, що є порушенням ст.ст. 264, 265 ЦПК України, та визначеною п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України підставою для ухвалення додаткового рішення.

Вказувала на те, що суд безпідставно відмовив у стягненні на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги, укладений 19 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Секелик Л.В. та договір про внесення змін від 26 лютого 2018 року до договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2018 року, яким визначено розмір витрат на правничу допомогу та перелік послуг з яких складається правнича допомога; акт виконаних робіт від 05 грудня 2018 року, в якому визначено обсяг наданих послуг адвокатом Секелик Л.В.; квитанція до прибуткового касового ордера № 1/12 від 05 грудня 2018 року на суму 22500,00 грн., що підтверджує понесені витрати ОСОБА_2; договір про надання правової допомоги, укладений 19 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Дичкою А.Р. та договір про внесення змін від 26 лютого 2018 року до договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2018 року, яким визначено розмір витрат на правничу допомогу та перелік послуг з яких складається правнича допомога; акт виконаних робіт від 05 грудня 2018 року, в якому визначено обсяг наданих послуг адвокатом Секелик Л.В.; квитанція до прибуткового касового ордера № 2/12 від 05 грудня 2018 року на суму 11700,00 грн., що підтверджує понесені відповідачем ОСОБА_2 втрати на правничу допомогу.

Крім того, зазначала, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь держави недоплаченої суми судового збору, оскільки за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, позивач за подання позову мав би сплатити 1 920,00 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру та 30 000,00 грн. судового збору за вимоги про стягнення моральної шкоди, тоді як ним сплачено було лише 3 200,00 грн. за п'ять позовних вимог, як за вимоги немайнового характеру.

12 березня 2019 року надійшов відзив представника ОСОБА_4 адвоката Карплюк Лідії Романівни на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначала, що апеляційна скарга є необґрунтованою, невмотивованою, оскільки у відзиві ОСОБА_2 на позовну заяву від 27.03.2018 року не містилося попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, відповідно до вимог ЦПК України, оскільки власне сума судових витрат не була розрахована. Посилання в апеляційній скарзі на те, що представником відповідача були додані до клопотання докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, не відповідає дійсності, оскільки з усього переліку вказаних представником ОСОБА_2 адвокатом Дичкою А.Р. документів на обгрунтування розміру витрат на правову допомогу іншим учасникам справи було надіслано лише договір про надання правової допомоги, укладений 19 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Секелик ЛілієюВолодимирівною. При цьому, договір про внесення змін від 26 лютого 2018 року до договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2018 року до відзиву не додано. Таким чином, вважала, що суд не може брати до уваги надані докази у зв'язку із відсутністю підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Крім того, вважала, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката заявлений відповідачем ОСОБА_2 є необґрунтованим, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, а відповідачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, з огляду на те, що суд не може брати до уваги не надіслані позивачу докази, які на його думку обґрунтовують розмір витрат. Також зазначала, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з позивача судового збору є необґрунтованими та безпідставними, оскільки при перевірці позовної заяви на відповідність вимогам ЦПК України та відкритті провадження у справі суд перевірив суму сплаченого судового збору. Крім того, у задоволенні позову відмовлено, а тому саме на позивача і покладаються витрати по сплаті судового збору, які фактично ним і були здійснені, тому окремої вказівки в рішенні суду щодо судового збору не може бути.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Грицаєнко Олена Павлівна заявила клопотання про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 28 січня 2019 року про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник СекеликЛілія Володимирівна підтримали зазначене клопотання.

Позивач ОСОБА_4 та його представники адвокати Лещенко Олександр Вікторович та Карплюк Лідія Романівна вирішення вказаного клопотання поклали на розсуд суду.

Представник відповідача Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска НАМН України»» - Сорокопуд Оксана Петрівна підтримала вказане клопотання.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши клопотання про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

У разі закриття апеляційного провадження у зв'язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

Отже, враховуючи, що право відмови від апеляційної скарги передбачено процесуальним законодавством протягом усього часу розгляду справи, і таке право не порушує прав інших осіб, колегія суддів вважає можливим прийняти відмову представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 28 січня 2019 року .

У зв'язку з прийняттям відмови представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 364 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Прийняти відмову представника ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко ОлениПавлівни від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Макаренко І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий Судді