ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» квітня 2019 року м. Херсон

Справа № 667/754/16-ц

Провадження № 22-ц/819/500/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В. В. від 18 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко Віталій Васильович про визнання договору купівлі-продажу та іпотеки квартири частково недійсними, визнання права власності, скасування запису про обтяження майна,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко Віталій Васильович про визнання договору купівлі-продажу та іпотеки квартири частково недійсними, визнання права власності, скасування запису про обтяження майна.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона була власником квартири АДРЕСА_1. За її згоди разом з нею у спірній квартирі проживала її дочка - ОСОБА_6 зі своєю сім'єю.

Навесні 2008 року у зв'язку з народженням другої дитини у ОСОБА_6 та відсутністю в останньої коштів на придбання власного житла, вони вирішили продати належну їй квартиру та за ці кошти купити квартиру з більшою житловою площею.

Дізнавшись, що ОСОБА_7 продає в цьому ж будинку трьохкімнатну квартиру, щоб придбати квартиру меншої площі, вона запропонувала йому купити свою двокімнатну квартиру на що він погодився.

В ході перемовин стало відомо, що визначена ним ціна за квартиру №104 на 14 000 доларів перевищує вартість належної їй квартири №102.

Дочка з чоловіком вирішили взяти кредит у банку в розмірі, достатньому для покриття різниці вартості квартир, який зможуть самостійно виплатити. Діти почали її вмовляти помінятися з ОСОБА_7 квартирами, так як вони доплатять йому різницю у вартості квартир в розмірі 14 000 доларів США.

Вона погодилася на вказану пропозицію і з відповідачами по справі прибула до нотаріальної контори.

На той час вона вже була особою не працездатного віку, з дитинства - інвалідом ІІІ групи та мала поганий слух, оформленням всіх документів займалася відповідач - ОСОБА_6

У нотаріуса їй стало відомо, що для отримання кредиту потрібно, щоб відчуження належної їй квартири № 102 та придбання квартири АДРЕСА_2 відбулося за договором купівлі-продажу, хоча по факту вона просто передала у власність ОСОБА_7 свою двокімнатну квартиру, а ОСОБА_6 доплатила різницю вартості квартир.

Позивач була впевнена, що після укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, вона належить їй та дочці на праві спільної часткової власності, частка кожної в якій дорівнює вартості витрачених особистих коштів на її придбання.

Восени 2015 року їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_2 оформлена одноособово на ім'я ОСОБА_6, яка отримала для цього у ПАТ «Кредобанк» кредит в розмірі 45 000 доларів США та передала банку у якості забезпечення зобов'язань в іпотеку спірну квартиру.

Про ці обставини дочка розповіла їй після того, як дізналася, що банк в судовому порядку стягнув з неї заборгованість за кредитним договором.

ОСОБА_5, враховуючи уточнену позовну заяву, просила суд:

-визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №1632;

-визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покупцями за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №1632;

-визнати за ОСОБА_5 право спільної часткової власності на 78/100 частин квартири АДРЕСА_2;

-визнати за ОСОБА_6 право спільної часткової власності на 22/100 частини квартири АДРЕСА_2;

-визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14 травня 2008 року між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», в частині передачі в іпотеку 78/100 частин квартири АДРЕСА_2 та внести відповідні зміни до запису в реєстрі обтяжень нерухомого майна.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14.05.2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №1632.

Визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покупцями за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №1632.

Визнано за ОСОБА_5 право спільної часткової власності на 78/100 частин квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_6 право спільної часткової власності на 22/100 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 14.05.2008 року між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», в частині передачі в іпотеку 78/100 частин квартири АДРЕСА_2.

Зобов'язано суб'єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно виключити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про передачу в іпотеку 78/100 частин квартири АДРЕСА_2, згідно договору іпотеки, укладеного 14.05.2008 року між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк».

В апеляційній скарзі ПАТ «Кредобанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що судом першої інстанції не досліджувалися матеріали нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо квартири АДРЕСА_1, з якої можливо встановити отримання грошових коштів ОСОБА_5, а не ОСОБА_6; беручи до уваги наявну нотаріально посвідчену розписку щодо отримання ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 64 000 дол. США, Банк вважав, що розписка щодо отримання 14 000 дол. США не стосується та не має відношення до придбання іпотечної квартири АДРЕСА_2; позивачем у справі жодними письмовими документами не підтверджено своєї участі у придбанні квартири АДРЕСА_2.

Відзив позивача на апеляційну скаргу ПАТ «Кредобанк» до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні апеляційної інстанції приватний нотаріус Йосипенко В. В., посилаючись на матеріали нотаріальної справи, пояснив, що 14 травня 2008 року ним були посвідчені наступні договори у такій послідовності: договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, за яким ОСОБА_7 продав ОСОБА_6 трьох кімнатну квартиру - о 11 год. 27 хв.; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за яким ОСОБА_5 продала ОСОБА_7 двокімнатну квартиру - о 13 год. 27 хв., а договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 - о 14 год 59 хв.

ОСОБА_5 була присутня при укладенні договору купівлі-продажу належної їй квартири, знайомилася з його змістом, зауважень від неї не надходило, волевиявлення її було вільним, наслідки вчинення вказаного правочину він роз'яснив сторонам.

Ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_6, як пізніше з'ясувалося - її донька, не зазначали, що бажають укласти із ОСОБА_7 договір міни квартири, або про те, що співвласником квартири № 104 необхідно зазначити і ОСОБА_5, і ОСОБА_6 При наявності такого бажання у сторін, він би підготував їм зміст саме такого договору.

Відповідач ОСОБА_6 визнала доводи апеляційної скарги і пояснила, шо її мати - ОСОБА_5 вступила до релігійної секти, у неї з'явився мужчина, тому вона, боячись, що мамина квартира може вибути з її володіння та з метою покращення житлових умов сім'ї, вирішила, за згодою матері, обміняти квартири ОСОБА_7 ОСОБА_5 з доплатою у 19 000 дол. США. ОСОБА_7, продав квартиру за 64 000 дол. США, вони мамину квартиру оцінили у 45 000 дол. США. 19 000 дол. США було передано нею ОСОБА_7 до підписання договору купівлі - продажу спірної квартири. Це гроші від продажу належної її чоловіку квартири. Кредит у розмірі 45 000 дол. США вона взяла для облаштування придбаної квартири та бізнесу. Це і є різниця у вартості квартир ОСОБА_7 ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_2 набута за рахунок майна, належного позивачці: вона продала належну їй двокімнатну квартиру № 102 ОСОБА_7, тому є спільною частковою власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6, частка ОСОБА_5 як окремий об'єкт нерухомості не зареєстрована, отже передача такої квартири в іпотеку можлива лише за згодою усіх співвласників. Суд першої інстанції, установивши відсутність згоди ОСОБА_5 на передачу квартири в іпотеку, визнав недійсним договір іпотеки в частині покупця та визнав покупцем даної квартири ОСОБА_5. на 78/100 частки і ОСОБА_6 на 22/100 частки, зобов'язав суб'єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно виключити запис про обтяження іпотекою спірної квартири.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 14 травня 2008 року між ОСОБА_7 - продавцем та ОСОБА_6 - покупцем, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу належної ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_2. Загальна вартість квартири за домовленістю сторін вчиняється за 323 000 грн, з яких 95 950 грн продавець одержав при підписанні цього договору, а останні 227 250 грн покупець зобов'язується сплатити продавцю після підписання договору на протязі трьох банківських днів (п. 2.1) /а. с. 50/.

Того ж дня, нотаріально посвідчено договір купівлі - продажу, який укладений між ОСОБА_5 - продавцем та ОСОБА_7 - покупцем, ОСОБА_5 передала у власність покупцю належну їй квартиру АДРЕСА_1, а продавець зобов'язався виплатити покупцю обумовлену ними грошову суму. Відповідно до п. 2.1 договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 4 079 грн, які продавець одержав при підписанні договору /а. с. 51/.

13 травня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №181/ж, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 45 000 доларів США на строк до 01 травня 2028 року /а. с. 8 - 9/.

Відповідно до п. 2.2 договору, кредит видається на наступні цілі: придбання житлової нерухомості.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору 14 травня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки №181/ж, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м, ринкова вартість предмета іпотеки становить 329 664 грн, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 230 764,80 грн /а. с. 6 - 7/.

Як на підставу визнання недійсним оспореного договору купівлі-продажу квартири у частині покупця, ОСОБА_5 посилається на загальні підстави недійсності правочину - ч. ч. 1, 3, 5, ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, мотивуючи позовні вимоги тим, що при укладенні договору сторони мали на увазі договір міни квартирами з певною доплатою вартості квартири, що набувається за рахунок належного позивачці майна - двокімнатної квартири та доплати, яку здійснює її дочка - відповідачка у справі ОСОБА_6, і, відповідно, покупцями спірної квартири та її співвласниками є позивач та відповідач у частках, що відповідають їх вкладу: 78/100 - ОСОБА_5 і 22/100 - ОСОБА_6

За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до статті 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним

За змістом частин першої, третьої, п'ятої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою, третьою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_5 на момент укладення договорів купівлі-продажу квартири № 102 і № 104 по вул. Дорофєєва, 10 у м. Херсоні була присутня у приватного нотаріуса Йосипенко В. В. в офісі та підписувала договір купівлі-продажу належної їй квартири, при цьому, оспорюваного договору купівлі-продажу квартири № 104 вона не підписувала та не вважала необхідним знайомитися при укладенні з його змістом.

Разом з тим, посилання позивачки на свій вік і стан здоров'я (поганий слух), як на обставини, за яких вона покладалася на свою дочку ОСОБА_6 при набутті у власність спірної квартири, не заслуговують на увагу, тому що на момент укладення оспореного договору ОСОБА_5 було шістдесят років, а вади слуху не перешкоджали їй знайомитися зі змістом договору (читати його), тобто пересвідчитись у тому, що вона вказана у договорі, як співвласник квартири, і що цей правочин відповідає її волевиявленню і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - набуття права часткової власності у спірній квартирі.

Також слід зазначити, що посилання позивачки на те, що фактично було здійснено обмін квартирами, належними їй і ОСОБА_7 з доплатою, здійсненою донькою - ОСОБА_6, різниці у вартості квартир у розмірі 14 000 дол. США, на підтвердження чого позивач надала розписку ОСОБА_7 протирічать змісту укладеного договору та доказам, наявним у нотаріальній справі, а саме: про те, що продаж квартири вчиняється за 323 000 грн (п. 2.1 Договору) і заявою, поданою нотаріусу при укладенні оспорюваного договору ОСОБА_7, в якій він підтвердив отримання від ОСОБА_6 323 000 грн.

Відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені у справі обставини та з урахуванням наданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що позивачем не зазначено та не доведено, що зміст оспорюваного нею правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства та не доведено, що вказаний договір не відповідав волевиявленню позивачки та був укладений, в тому числі і з нею, як покупцем і співвласником квартири.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів, з урахуванням положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, підстав позову та встановлених у справі обставин, відсутність обставин, які б свідчили про те, що укладення оспорюваного правочину не відповідало волевиявленню учасників правочину і волевиявленню позивачки на момент вчинення правочину, що укладення оспорюваного правочину не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, вважає, що підстави задоволення позову відсутні, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності на частку у майні, визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації обтяження є похідними від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, у їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко Віталій Васильович про визнання договору купівлі-продажу та іпотеки квартири частково недійсними, визнання права власності, скасування запису про обтяження майна відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 15 квітня 2019 року.