Справа № 177/978/18
Провадження № 2/177/93/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Строгової Г. Г.
секретаря судового засідання Зборівської І. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
01 березня 2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Однак, у вказаному рішенні суду не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка була заявлена ним в уточненій позовній заяві, адже положеннями ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У звязку з відсутністю необхідності виклику в судове засідання сторін по справі відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Позивачем в уточненій позовній заяві, яку визнав відповідач заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн.
Судом в описовій частині рішення вказане наступне:
«Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір компенсації моральної шкоди позивачу суд визначає з урахуванням п.9 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках.
Так, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує його психоемоційний стан та переживання, оскільки ставши учасником ДТП, він дійсно переніс емоційний стрес, переживання, викликані необхідністю відновлення такого стану, змінами в звичному життєвому ритмі, спричиненими відсутністю деякий час у нього автомобіля, як засобу пересування, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.»
Тобто, в судовому рішення обґрунтована позиція суду про задоволення позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Однак, в резолютивній частині рішення відсутній висновок суду про задоволення вказаної позовної вимоги, в звязку з чим на підставі п. 1 ч.1 ст. 217 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд
Доповнити резолютивну частину рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 177/821/18 від 01.03.2019 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, наступним змістом:
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя: