Справа № 646/8240/18
№ провадження 2/646/791/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.,
при секретарі Косовій Т.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якої зазначив, що 26.11.2015 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у сумі 4000,00 доларів США, з терміном повернення грошових коштів 26.12.2015. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, гроші не повернув, у зв'язку з чим має заборгованість на вищевказану суму.
Ухвалою суду від 16.12.18 було відкрито провадження за вказаною позовною заявою.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 26.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким останній отримав грошові кошти у розмірі 4000,00 доларів США. та які зобов'язалась повернути в строк до 26.12.2015, про що складено письмову розписку.
Зазначені кошти відповідачем не повернуто, чим порушено умови договору позики.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ОСОБА_3
Відповідно ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов'язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики).
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами статей 610 і 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка, яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить оригінал розписки, договір позики був укладений між фізичними особами.
За таких обставин, з врахуванням ст. 1053 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача суми боргу підлягають задоволенню.
Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 207, 526, 611, 625, 1046,1047, 1049, 1050 ЦК України, статтями 12, 13, 76-80, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26.11.2015 в розмірі 4000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 111587,83 грн., 3% річних, що становить 9538,39 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1212,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКППНОМЕР_2, АДРЕСА_2.

Суддя: В.А. Єжов