ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 723/1976/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Лисака І.Н.

секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи:

стягувач публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

субєкт оскарження старший державний виконавець Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

за апеляційною скаргою скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Сторожинецького районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2017 року, головуючий у І-й інстанції Яківчик І.В.

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» у липні 2017 року звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1

Справа №723/1976/17 Головуючий у 1 інстанції Яківчик І.В.

Провадження №22-ц/822/441/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Зазначало, що постановою старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 20 січня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53256995 з виконання виконавчого листа №723/1818/14-ц, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 24 листопада 2014 року з стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовіт Банк» грошових коштів в сумі 35926 грн. 97 коп.

Постановою старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року виконавчий лист №723/1818/14-ц, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 24 листопада 2014 року з стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовіт Банк» грошових коштів в сумі 35926 грн. 97 коп. повернуто стягувану з підстав, відсутності у боржника рухомого та нерухомого майна, передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилалося на порушення вимог частини 1, 3, 5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», не здійснення заходів примусового виконання в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» просило визнати бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 з виконання виконавчого провадження ВП № 53256995 незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувану, вирішити питання про продовження виконавчих дій.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2017 року в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в апеляційній скарзі просить ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Зазначає про неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, не здійснення старшим державним виконавцем Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконаче провадження», з виконання виконавчого документа, зокрема, отримання інформації з сплати страхових виплат, отримання спадку, наявності рахунків, цінних паперів, депозитарної діяльності тощо.

Відзиву на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», керувався положеннями п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 незаконними.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 здійснено виконавчі дії, які є достатніми, встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

За змістом ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

На підставі ч.1 ст.383 ЦПК України, чинної на час звернення зі скаргою, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України, чинної на час звернення зі скаргою, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби і приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Встановлено, що заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року у справі № 723/1818/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» грошові кошти в сумі 35 926,97 грн.

Постановою старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 20 січня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53256995 з виконання виконавчого листа №723/1818/14-ц, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 24 листопада 2014 року з стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовіт Банк» грошових коштів в сумі 35926 грн. 97 коп.

Згідно з відповіддю органів Пенсійного фонду України від 20 січня 2017 року про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнє місце роботи ОСОБА_2 та отримання ним пенсії не встановлено.

Відповідно до відповіді органів Державної фіскальної служби України від 23 січня 2017 року ОСОБА_2 на обліку в органах податкової служби не перебуває.

З довідки відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області від 27 січня 2017 року № 11-28-0.7-112/2-17 вбачається, що земельні ділянки за ОСОБА_2 не зареєстровані.

За змістом відповіді сервісного центру № 7344 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецької області від 24 січня 2017 року № 51 зареєстровані за ОСОБА_2 транспортні засоби відсутні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 лютого 2017 року відомості відносно майна ОСОБА_2 відсутні.

28 червня 2017 року старшим державним виконавцем складено акт у виконавчому провадженні ВП № 53256995, відповідно до якого згідно відповіді з установ, що реєструють право власності, за боржником майна не виявлено.

Постановою старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року виконавчий лист №723/1818/14-ц, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 24 листопада 2014 року з стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовіт Банк» грошових коштів в сумі 35926 грн. 97 коп. повернуто стягувану з підстав, відсутності у боржника рухомого та нерухомого майна, передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності, тощо.

Згідно з частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine», § 52).

Частиною першою статті 14 ЦПК України, чинної на час звернення з скаргою, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок розшуку боржника юридичної особи визначений ст.36 Закону України "Про виконавче провадження"

Відповідно до пункту 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, організацію розшуку боржника-юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем запитів до установ, визначених пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема, фінансових установ, Державної казначейської служби України, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики.

Крім того, відсутні докази здійснення державним виконавцем виходу за адресою проживання боржника для виявлення майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Згідно з частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Всупереч наведеного державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника одноразово.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Зважаючи на невиконання законодавчо визначених механізмів, які мають бути застосовані державним виконавцем в процесі виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 незаконною, скасування постанови старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року на порушення норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 незаконною, скасування постанови старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Згідно ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

З огляду на те, що відновлення виконавчого провадження за наслідками визнання неправомірною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві врегульовано ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження", суд при розгляді скарг на дії (рішення) органу державної виконавчої служби не вправі вчиняти дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Сторожинецького районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 незаконною, скасування постанови старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в частині визнання бездіяльності старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 незаконною, скасування постанови старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 максимовича з виконання виконавчого провадження ВП № 53256995 незаконною.

Постанову старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувану скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 19 квітня 2019 року.

Головуючий - (підпис) ОСОБА_4

Судді - (підписи) ОСОБА_5, ОСОБА_6

З оригіналом згідно: