Єдиний унікальний номер №243/2331/19
Номер провадження №2/243/1139/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«23» травня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі Ревва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивувала свої вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 13 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., по реєстру № 32944. Квартиру їй подарувала донька. В даній квартирі, як член сім`ї, проживав та був зареєстрований відповідач, її пасинок. У 2013 році відповідач добровільно залишив квартиру, забрав свої речі та виїхав з м. Слов`янська. Куди він виїхав позивачу не відомо. До цього часу відповідач добровільно дій для перереєстрації за новим місцем мешкання не вчиняє. У зв`язку з викладеним, просить суд, визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 Г., яка діє на підставі ордеру серії ДН № 066082 (а.с.10), у судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляд справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справ без їх участі. Не заперечували проти винесення заочного рішення.

Допитана в попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 показала, що ОСОБА_2 був сином її померлого чоловіка. Вона зареєструвала хлопця, щоб він міг навчатись у місті Слов`янськ. Але хлопець припинив проживати у Слов`янську, переїхав на постійне проживання у м. Київ. Вони не підтримують жодних відносин, зв`язку з ОСОБА_2 в неї немає, а тому вона не може попросити його знятись з реєстрації добровільно. Його реєстрація в належній їй квартири спричиняє їй додаткові витрати з оплати комунальних платежів, вона не може отримати субсидію.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений шляхом надіслання судових повісток (а.с.21,24), тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2944 (а.с.6).

Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 194063 від 13 жовтня 2004 року (а.с.7) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 167642334 від 23 травня 2019 року (а.с.35).

Згідно акту обстеження № 03 від 28 лютого 2019 року, складеного паспортистом КП «ЖЕК № 6» Слов`янської міської ради, за участю сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , але з 2013 року в ній не мешкає (а.с.8).

У довідці, яка видана КП «ЖЕК № 6» Слов`янської міської ради № 153/012 від 01 березня 2019 року, зазначено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.9).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 протягом 17 років. Ій достовірно відомо, що ОСОБА_2 мешкав у спірній квартирі ще до початку бойових дій на території міста, приблизно, протягом останніх 10 років вона його не бачила.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що з 2013 року відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладали, участі у витратах по утриманню квартири не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні квартирою йому ніхто не чинить.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265, 280-288 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Н.О.Дюміна