Справа 688/4686/18
№ 2/688/183/19
Рішення

іменем України

12 квітня 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.,

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю позивача,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 22.10.2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, 15.05.2008 року у них народився син ОСОБА_4. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 24.07.2015 року шлюб між подружжям розірваний. З 2018 року відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, прийнятті участі в його вихованні. У встановлений службою в справах дітей час з 13 по 16 год. щонеділі він ініціював зустрічі з дитиною, однак відповідач постійно перешкоджала цим зустрічам, не пускала в будинок, зачиняла двері або забирала сина в невідоме йому місце. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів. Відповідач налаштовує сина проти нього, не дає можливості діду з бабою бачитись з внуком, блокує його номер телефону, щоб він не міг додзвонитись до сина. За наведених обставин, просить зобовязати відповідача ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 та визначити наступні способи його участі у вихованні дитини шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною без участі будь-яких інших осіб в будні дні після навчання до 19 години та щосуботи (24 години); спільного відпочинку з батьком в першу половину літніх канікул; необмеженого спілкування особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводитиме з батьком; в день його побачення з сином він матиме право забирати його з дому/школи особисто; безперешкодної участі у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) кожного року 15-го травня з 08 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин, а також спільне святкування днів народження баби ОСОБА_5 05 лютого кожного року, діда ОСОБА_6 21 лютого кожного року, тітки ОСОБА_7 Володимирівни 23 січня кожного року, дядька ОСОБА_8 14 лютого кожного року; можливість діда ОСОБА_6 та баби ОСОБА_5 бачитись з своїм внуком у вихідні дні і в період канікул.

В судовому засіданні позивач позов уточнив, просить визначити йому зустрічі з сином у суботу та неділю через суботу та неділю з 9 до 18 години, в решті заявлений позов підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснив, що проживає сам у належному на праві власності матері будинку, працює з 9 до 18 години з понеділка та пятницю, має стабільну заробітну плату.

Представник третьої особи позов підтримує в межах встановленого часу та умов спілкування батька з дитиною, вказаних у висновку органу опіки та піклування.

Відповідач в судове засідання не зявилась, подала відзив на позов, в якому просила справу розглядати у її відсутності та відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не піклується про здоровя дитини, його не цікавить фізичний, моральний так духовний розвиток дитини. Позивач жодного разу не відвідував навчальний заклад, не надавав моральної та матеріальної допомоги, крім сплати аліментів, вигнавши її з сином з будинку вимагав терміново змінити місце реєстрації. Неприязні стосунки між ними виникли внаслідок аморальної поведінки з боку позивача, яка виражалась в зловживанні останнім спиртними напоями та вчиненні фізичного насильства по відношенню до неї, що відбувалось систематично та в присутності дитини. Вказує, що позивач має можливість спілкуватись з дитиною і його жодним чином ніхто в цьому не обмежує, крім випадків коли він ініціював зустріч із сином, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Вважає позовну вимогу щодо зустрічі з дитиною після навчання до 19 год. неприпустимою, оскільки дитина після закінчення навчання у школі потребує відпочинку та подальшої підготовки домашнього завдання на наступний день. Заперечує зустрічі позивача з сином щосуботи (24 години), оскільки позивач проживає із особою, яка неприязно відноситься до сина та може негативно впливати на психологічний стан дитини. У звязку з тим, що позивач працює повний робочий день, вважає неприпустимою його вимогу щодо спільного відпочинку першу половину літніх канікул з батьком. Крім того, вважає неприпустимою вимогу про святкування дня народження сина з 8 до 22 год., з участю інших осіб, оскільки впродовж 14 год. дитина у такому віці не зможе святкувати. Зазначає, що позовну вимогу про святкування днів народжень баби, дядька та тітки позивачем заявлено незаконно, оскільки вони не уповноважували його на звернення до суду з позовом, сімейний кодекс не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком і племінниками. Крім того, ОСОБА_6 є сторонньою особою, оскільки не має кровного чи будь-якого іншого споріднення із її сином, а називає себе дідом виключно із власних субєктивних міркувань.

Заслухавши позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 ст. 157 СК України.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до частин першої та другої ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, в звязку з чим в іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом встановлено, що з 22 жовтня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 24.07.2015 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БВ № 079097, виданого 28.05.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського МРУЮ Хмельницької області.

Як вбачається з даних довідки за вих. № 37764, виданої 05.12.2018 року Шепетівським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2018 року відсутня.

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 190 від 19.07.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 може зустрічатись з малолітнім ОСОБА_9 щонеділі з 13.00 до 16.00 в присутності матері дитини.

09 листопада 2018 року позивач звернувся з заявою про зміну порядку його участі у вихованні дитини, оскільки більше двох місяців він не може спілкуватись з сином, у звязку з тим, що колишня дружина постійно чинить в цьому перешкоди, під час спілкування з сином в школі дізнався, що остання залякує сина, щоб він з ним не підтримував зв'язок ні по телефону, ні словесно.

З відповіді виконавчого комітету Шепетівської міської ради за вих. № ІІ-2801 від 19.11.2018 року слідує, що заява позивача 09.08.2018 року була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пропозиція щодо зміни порядку участі не набрала необхідної кількості голосів членів комісії. В процесі розгляду заяви працівниками служби у справах дітей було проведено бесіду з ОСОБА_3, яка стверджувала, що не перешкоджає ОСОБА_2 зустрічам з сином відповідно до порядку, встановленого рішенням органу опіки та піклування № 190 від 19.07.2018 року.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що в 2017 році ОСОБА_9 проживав з батьком, оскільки відповідач перебувала на курсах, і син тягнувся до батька. Після розірвання шлюбу відповідач чотири рази змінювала місце проживання, щоб батько не міг бачитись з дитиною, рішення органу опіки не виконує. Восени 2018 року та в кінці зими 2019 року, коли батько приходив до сина у школу, останній втікав від нього, оскільки мати повідомляла дитині про можливість його крадіжки батьком. В січні 2019 року йому особисто ОСОБА_9 повідомляв, що мати наказала йому не підходити до батька, нічого від нього не брати. В серпні 2018 року, коли ОСОБА_9 був у них дома в с. Пашуки, то повідомляв, що йому перепаде від матері, якщо вона дізнається про його перебування у діда і баби. Телефони дитини та відповідачки відключені.

На пропозицію суду забезпечити явку учня 5-Б класу ОСОБА_9 разом з класним керівником або психологом до суду на 13-00 год. 2 квітня 2019 року для з'ясування думки дитини щодо вирішення питання у його вихованні батька, заступник директора Шепетівської ЗОШ №3 листом від 02.04.2019 року №01-47/83 повідомила про відсутність дитини у школі, що оцінюється судом як одна із перешкод матері для з'ясування думки дитини з цього питання.

Таким чином суд вважає встановленим факт чинення перешкод матір'ю ОСОБА_9 у зустрічах батька з сином, невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування від 19.07.2018 року щодо участі батька у вихованні дитини, який проживає окремо від сина і має обмежені можливості для цього, в тому числі і за перешкод матері.

Позивач має постійне місце проживання, своєчасно сплачує аліменти на утримання ОСОБА_9, що підтверджується довідкою відділу реєстрації Шепетівської міської ради від 03.12.2018 року, довідкою начальника Шепетівського МРВ ДВС від 05.12.2018 року. За поясненнями позивача він має постійне місце роботи та стабільні доходи, працює з понеділка по пятницю з 09 до 18-ої години.

Твердження відповідача у відзиві на позов про можливість позивача спілкуватися з сином, відсутність з її боку перешкод для цього, суд відхиляє, оскільки такі спростовуються дослідженими судом вищевказаними доказами.

З доданої відповідачем до відзиву на позов довідки № 01 від 16.01.2019 року, виданої Шепетівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 Хмельницької області, слідує, що батько з другого класу навчанням сина не цікавиться, жодного разу школу не відвідував, з класним керівником та вчителями з питання його навчання та поведінки не спілкувався. Вказана обставина, з огляду на предмет позову, пояснення позивача та свідка ОСОБА_6, жодним чином не спростовує доводи позивача про його бажання брати участь у вихованні дитини. Підтвердженням бажання позивача брати участь у вихованні сина та спілкування з ним є факти звернень позивача до органу опіки та піклування з приводу визначення часу зустрічей з дитиною, чинення перешкод у цьому відповідачем. Доказів того, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати нормальному розвитку останнього судом не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, вік та стать дитини, суд не погоджуються з умовами участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановленими висновком органу опіки та піклування, оскільки визначний цим органом час є явно недостатнім для належного виконання батьком своїх обовязків щодо виховання дитини, та знаходить визначити наступні способи участі батька у вихованні сина, а саме: зустрічей у другу та четверту суботу з 11 год. до 18 год. та у першу і третю неділю з 13 год. по 18 год. за місцем проживання батька, без супроводу матері з урахуванням стану здоров'я дитини; щороку один місяць в першу половину літніх канікул з метою відпочинку та оздоровлення за згодою дитини, враховуючи стан її здоров'я; зустрічей та святкування дня народження сина ОСОБА_4 15 травня кожного року в період часу з 16-ої до 20-ої години, без супроводу матері за місцем проживання батька. При цьому батько особисто забиратиме та повертатиме дитину до місця її постійного проживання у дні його побачень з сином. Такі способи участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні суд визначає виходячи з принципу рівності участі батьків у її вихованні, враховуючи як інтереси матері, яка також має право проводити вихідні дні та більшу частину літніх канікул з сином, так і обмежені можливості зустрічей з сином батька у робочі дні в звязку з зайнятістю останнього на роботі. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

В задоволенні позовних вимог щодо участі дитини в святкуванні днів народжень баби, діда, тітки та дядька слід відмовити, оскільки такий спосіб участі батька у вихованні сина, на думку суду, не викликаний необхідністю, не відповідає віку та інтересам дитини.

В задоволенні позовної вимоги щодо можливості участі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 бачитись зі своїм внуком у вихідні дні та в період канікул слід відмовити, оскільки останні за захистом своїх прав до суду не звертались.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сплаченому останнім розмірі.

За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Пяскорську ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, не перешкоджати Пяскорському ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною Пяскорським ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом:

-зустрічей у другу та четверту суботу з 11 год. до 18 год. за місцем проживання батька, без супроводу матері з урахуванням стану здоров'я дитини;

-зустрічей у першу та третю неділю з 13 год. по 18 год. без супроводу матері з урахуванням стану здоров'я дитини за місцем проживання батька;

-щороку один місяць в першу половину літніх канікул з метою відпочинку та оздоровлення за згодою дитини, враховуючи стан її здоров'я;

-зустрічей та святкування дня народження сина ОСОБА_4 15 травня кожного року в період часу з 16-ої до 20-ої години, без супроводу матері за місцем проживання батька.

При цьому Пяскорський ОСОБА_11 особисто забиратиме та повертатиме дитину до місця її постійного проживання у дні його побачень з сином.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19 квітня 2019 року.

Суддя: В.А. Босюк.