РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу №221/7003/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про розподіл спадкового майна - будинку №2, розташованого по вулиці Партизанській в м. Волноваха Донецькій області, таким чином: визнати за нею право власності на ј частину жилого будинку, припинити право відповідачів на спільну часткову власність у розмірі 1/20 частини жилого будинку.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 23.11.1983року помер її батько ОСОБА_7. Після його смерті залишилося спадкове майно 1/2 частина жилого будинку по вул. Партизанська, 2, м. Волноваха Донецької області.

Усі спадкоємці прийняли спадщину.

На теперішній час позивачу належить 6/8 частини будинку - тобто 3/4 частини будинку, а відповідачам 1/4 частина - кожному по 1/20 частині від усього будинку.

Позивач кожному відповідачу компенсувала його частку у будинку у розмірі по 5000гривен за взаємним порозумінням виходячи із ринкової вартості 100000 грн. (розписки власноруч написані), але позасудовим шляхом вирішити це питання не має можливості, оскільки відповідачі, як правонаступники після смерті їх батьків, получивши компенсацію своєї частки - частки незначної (1/20 частина) уникають зустрічі з позивачем. Тому виникла необхідність звертатися до суду.

06 березня 2019 року позивачем уточнена позовна заява, згідно якої, враховуючи інтереси всіх спадкоємців, вона просила визнати за нею право власності на ј частину жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області та припинити право ОСОБА_2 на спільну часткову власність у розмірі ј частини жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області.

У судове засіданні позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначаючи, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 23.11.1983 року помер ОСОБА_7 (а.с.23).

Після його смерті залишилося спадкове майно 1/2 жилого будинку по вул. Партизанська, 2, м. Волноваха Донецької області, яке належало йому на підставі договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в реєстрі за №917 (а.с.24,25). Інша, Ѕ частина будинку, як частка у загальній сумісній власності, була виділена дружині - ОСОБА_8 за її заявою.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 за законом були: дружина - ОСОБА_8; донька - позивач ОСОБА_9, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 20.11.2009р. змінила своє прізвище на «Момот»; його батьки - ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Усі спадкоємці прийняли спадщину. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 видано по 1/2 частини спадщини, тобто 1/4 частину будинку в рівних частках (частка позивача 1/8), однак батьки - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 своє спадкове право не оформили, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.08.1984р. (а.с.26)

12.04.2003 року помер ОСОБА_13 (а.с.27). Таким чином, після його смерті спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_12, проживаючи разом з спадкодавцем постійно однією родиною на день його смерті.

28.02.2006 року померла ОСОБА_12 (а.с.28). Після її смерті залишилося спадкове майно 1/4 частина будинку, яке прийняли її діти - відповідачі по справі, але не оформили своє спадкове право по теперішній час.

25.10.2017 року померла мати позивача ОСОБА_8 (а.с.29).

Після її смерті залишилася спадщина 5/8 частини спірного будинку, які успадкувала позивач ОСОБА_1 та їй видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.07.2018 року (а.с.30-32).

Таким чином, судом встановлено, що теперішній час позивачу належить 6/8 частини будинку - тобто 3/4 частини будинку, а відповідачу ОСОБА_2 1/4.

Дійсна вартість будинку, згідно технічного паспорту та довідки-характеристики складає 37 702 грн . (а.с.33-38).

Згідно наявної в матеріалах справи розписки, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 5000,00 гривень в рахунок компенсації за ј частину у спадщині у вигляді будинку по вул. Партизанська, 2, м. Волноваха Донецької області, після смерті його матері ОСОБА_12 (а.с.40).

Згідно інформації Волноваської державної нотаріальної контори №275/01-16 від 30.01.2019р. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_11, померлого 12.04.2003 р. відкрита, спадщину прийняла ОСОБА_12 Після смерті ОСОБА_12, померлої 28.02.2006р. спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем прийняв відповідач ОСОБА_2, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав (а.с.67-77).

Згідно із статтями 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як установлено судом відповідач ОСОБА_2 не бажає оформлювати своє спадкове право, до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на частину нерухомого майно не звертався, не приймає участі в утриманні будинку, його частка в порівнянні з часткою позивача незначна та не може бути виділена у натурі.

У відповідності до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» при розподілі спадщини між спадкоємцями застосовуються норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених повноважень - мають рівні права.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою ( ч.ч. 1, 2 статті 358 ЦК України) Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності ( частина 3 статті 358 ЦК України).

Тобто первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Одночасно слід врахувати положення статті 365 Кодексу, згідно яких право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, враховуючи, що спільне володіння і користування будинком у даному випадку є неможливим, а припинення права не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, який отримав грошову компенсацію за його частину, та членам його сімї, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на ј частину жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області та припиненням права ОСОБА_2 на спільну часткову власність у розмірі ј частини жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області.

Керуючись ст.ст. 316, 355, 356, 358, 365, 367 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 , 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області.

Припинити право ОСОБА_2 на спільну часткову власність у розмірі ј частини жилого будинку №2 по провулку Партизанському в м. Волноваха Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 квітня 2019 року.

Суддя Т.В. Безрук