11 квітня 2019 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Дащук І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування завданої майнової шкоди, -
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. 10 січня 2019 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав.
Представник ПрАТ «СК Юнівес» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:
Судом встановлено, що 19.08.2016 року у м. Львові відбулась дорожньо- транспортна пригода за участю двох транспортних засобів:автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 Ендера та «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.09.2016 року, ОСОБА_1 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.12).
Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, встановлений постановою суду від 29 вересня 2016 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль під керуванням позивача зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідача є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.
Між ПрАТ «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 109216 від 30.06.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля НОМЕР_1.
Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком,згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування подати допомогу,виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням вказаного транспортного засобу.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/000594822, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх особі в розмірі 100000 грн. та франшизу в розмірі 1000 грн.
Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обовязку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не виникає обовязок боржника виконати зобовязання особисто.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Юнівес» відшкодували ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта Фізичного зносу та за мінусом франшизи у розмірі 8 159 грн. 48 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ТІК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це сума збитків, що страховиком не відшкодовується. Статтею 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Враховуючи те, що різниця між розміром страхової виплати, яку здійснила ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (10 066 грн. 09 коп.) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу за мінусом франшизи, що відшкодовано ПрАТ «СК «Юнівес» (8 159 грн. 48 коп.), становить 1906 грн. 61 коп. (10 066 грн. 09 коп. - 8 159 грн. 48 коп. = 1 906 грн. 61 коп.), то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
21.03.2018 року відповідачу ОСОБА_1 було направлено вимогу про відшкодування майнової шкоди на суму 1 906 грн. 61коп., яка відповідачем не виконана.
Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди є обґрунтованою та законною, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо позов задоволено, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» майнову шкоду у розмірі 1906 (одна тисяча дев'ятсот шість) грн.. 61 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Суддя І.О.Гордійчук