Справа № 188/153/19
Провадження № 2/188/203/2019
17 квітня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Полубан М.П.
при секретарі Олійник В.С..
розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що він , ОСОБА_3 є власником будинку № 15 по вулиці 8 Березня Петропавлівського району Дніпропетровської області. Даний факт підтверджується технічним паспортом.
Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Петропавлівською селищною радою від 04.02.2019 р. № 1048 , не родич - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за місцем реєстрації з 25.11.2017 р. . Однак, відповідач на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 25.11.2017 . та поданий час в зазначеному будинку не проживає та не зявляється. Що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов проживання від 01.02.2019р. складений депутатом Петропавлівської селищної ради - ОСОБА_4.
В свою чергу відповідач, який не проживає за вищевказаною адресою втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік.
Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за ним, чим обєктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду.
Його звернення до суду із даною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Позивач підтверджує , що ним не подано іншого позову ( позовів ) до цього ж відповідача ( відповідачів ) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Він є інвалідом ІІ групи , тобто зазначає , що він звільнений від сплати судового збору.
Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою , що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 15 по вул. 8 Березня Дніпропетровської області.
Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з'явилася. На думку остання вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем їх реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України .
Тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України , суд з погодження позивача, вирішив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
Судом встановлено , що згідно з Договором купівлі-продажу від 02.09.2002 р. , посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області спірний будинок № 15 по вул. 8-го Березня в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області дійсно на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
Довідкою Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 04.02.2019 р. ( вих. № 1048 ) зазначається , що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 та має наступний склад сім"ї - зять ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не родич - ОСОБА_6 ( так у довідці ) , яка зареєстрована , але не проживає від 01.02.2017 р.
Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідач , хоча і прописана у вищезазначеному домоволодінні , про те фактично в ньому не проживає більше року , а тому у неї і припинилося право користуватися житловим будинком .
В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім"ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
З огляду на те, що відповідач на даний час не являється членом сім"ї власника будинку, угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням не укладено, відсутні правові підстави для користування ним спірним житловим приміщенням.
Таким чином , вимога позивача про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщення є законною та обгрунтованою , а тому ця вимога підлягає задоволенню.
Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат ( судового збору ) .
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 4 , 19 , 76-81 , 141 , 263-265 , 268 , 280 ЦПК України , ст. 317, 319 , 391 , 405 ЦК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою , що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 15 по вул. 8 Березня Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768.40 грн. грн. судових витрат.
Копіє даного рішення невідкладено направити позивачу.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя ОСОБА_7