Справа № 484/5213/18
Провадження № 2/484/285/19
Рішення

іменем України

26.04.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Максютенко О.А.

при секретарі судового засідання - Завірюхи В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 1657 грн. 84 коп.

встановив

19.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 1657, 84 грн та витратити по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі наказу від 11.10.2017 № 244 ОСОБА_1 було відряджено до м. Білгород - Дністровський та виплачено йому авансові кошти на відрядження у сумі 3000 грн., що підтверджується випискою з банку від 18.10.2017 року та платіжною відомістю від 18.10.2017 № 642. Наказом від 19.10.2017 № 248 в зв`язку з хворобою відповідача, відрядження від 11.10.2017 року було перенесено з 23.10.2017 року по 21.11.2017 року. В зв`язку з продовженням перебування відповідача на лікарняному, відрядження з 23.10.2017 року було скасовано наказом від 20.10.2017 № 249.

В зв`язку з прогулами, а також в зв`язку з тим, що відрядження було скасовано, наказом від 14.11.2017 року № 47/ОС відповідача звільнено за прогул без поважних причин з 23.10.2017 року.

Під час проведення остаточного розрахунку з відповідачем в день звільнення було виявлено матеріальну шкоду у вигляді неповернутої суми авансових коштів на відрядження отриманих під звіт в сумі 1571,84 грн. та вартості неповернутого спецодягу, виданого відповідачу в сумі 86 грн..

Листом від 16.11.2017 № 2922 відповідача було повідомлено про наявну заборгованість та запропоновано сплатити кошти у сумі 1571, 84 грн. та повернути спецодяг, або сплатити кошти на суму 1657 грн.

Проте відповідачем зазначені кошти не сплачено, жодних зауважень та оспорювань щодо зазначеної суми заборгованості, відповідачем на адресу позивача не надавались, спецодяг не повертався, тому позивач вимушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не надав . В підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до ч.1ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно із ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, передбаченіст.134 КЗпП України.

У ст.138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбаченихстаттею 130 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в період з 23.12.2010 року по 23.10.2017 року працював водієм третього класу ремонтно - механічної дільниці Рейкозварювального потягу № 13, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 8-10).

Згідно з наказом (розпорядження) №47/ОС від 14.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 звільнений з роботи з 23.10.2017 р.за прогул без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.11).

На підставі наказу від 11.10.2017 № 244 ОСОБА_1 було відряджено до м. Білгород - Дністровський та виплачено йому авансові кошти на відрядження у сумі 3000 грн., що підтверджується платіжною відомостю від 18.10.2017 № 642 (а.с. 13).

Наказом від 19.10.2017 № 248 в зв`язку з хворобою відповідача, відрядження від 11.10.2017 року було перенесено з 23.10.2017 року по 21.11.2017 року (а.с.6).

В зв`язку з продовженням перебування відповідача на лікарняному, відрядження з 23.10.2017 року було скасовано наказом від 20.10.2017 № 249 (а.с.7)

Згідно копії вимоги ОСОБА_1 від 11.08.2016 № 625 щодо видачі спецодягу , йому було видано : костюм бавовняний -1 шт., черевики шкіряні - 1 пара, шапка- вушанка - 1 шт., літній головний убір (бейсболка) - 1 шт. (а.с.14). Однак при звільнені відповідачем ОСОБА_1 не повернутий на РЗП Первомайськ-на-Бузі спецодяг (куртка ватяна чоловіча, штани чоловічі утеплені , шапка-вушанка) з залишковою вартістю 86 грн .

Листом від 16.11.2017 року № 2922 відповідача було повідомлено про наявну заборгованість та запропоновано сплатити кошти у сумі 1571 , 84 грн. та повернути спецодяг, або сплатити кошти на суму 1657,84 грн. Відповідач зазначені кошти не повернув.

Відповідно до ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках , коли зокрема, майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреностю або за іншим разовим документом.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини.

На підставі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; ви сновками експертів; показаннями свідків.

Доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положеньч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги, що відповідач належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача не надав, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська,5 м.Київ, код ЄДРПОУ 4007515 ), в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( вул.Пантелеймонівська,19 м.Одеса, ) до ОСОБА_1 ( місце реєстрації АДРЕСА_4 , місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 1657 грн. 84 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії " Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства " Українська залізниця" матеріальну шкоду у розмірі - 1657 грн. 84 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн., а всього 3419 грн. 84 коп.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: