Постанова

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 221/6617/16-ц

провадження № 61-42263св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державне агентство лісових ресурсів України, державне підприємство «Великоанадольське лісове господарство»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року у складі судді Овчиннікової О. С. та постанову апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2018 року у складі суддів: Баркова В. М., Мальцевої Є. Є., Лопатіної М. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» (далі - ДП «Великоанадольське лісове господарство») про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що 22 листопада 2016 року на підставі наказу № 516-к від 21 листопада 2016 року з ним було припинено трудовий договір та звільнено з посади директора ДП «Великоанадольське лісове господарство» на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, а саме: одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки (підпункт «б» пункту 26 контракту). Підставою для звільнення зазначено акт перевірки ДП «Великоанадольське лісове господарство» від 03 листопада 2016 року, лист Донецького обласного управління лісного та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403, лист-погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01 та контракт від 30 липня 2013 року. Перевірка проводилась для виявлення фактів, викладених у зверненні ОСОБА_5, які не підтвердились. Будь-яких перевірок ДП «Великоанадольське лісове господарство» робоча група не проводила, тому вважає, що причини звільнення є надуманими. Крім того на момент звільнення він знаходився на лікарняному.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати незаконним наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 67 515 грн 32 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що звільненняОСОБА_4 відповідачем проведено у відповідності до норм чинного трудового законодавства. Позивач, як директора підприємства неналежним чином виконував свої посадові обов'язки, передбачені контрактом, зокрема, в порушення умов контракту не забезпечив розроблення та здійснення заходів з належної організації роботи стосовно запобігання незаконних вирубок лісу, іншим порушенням лісового законодавства, внаслідок чого підприємству було завдано значні збитки у розмірі 72 872 грн, чим допустив порушення умов контракту, яке виявилось в одноразовому грубому порушенні, що призвело до припинення контракту на підставі підпункту «б» пункту 26.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2018 року рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин, перевірив фактичні обставини справи, а також передбачені контрактом підстави для звільнення керівника підприємства та дійшов законного та обґрунтованого висновку про законність звільнення ОСОБА_4 за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції у порушення норм процесуального права, було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи доказів відсутності вини позивача в порушення вимог контракту з відповідачем, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, зокрема, доказів про самовільну вирубку лісу з боку бійців Збройних сил України, які дислокуються в лісовому господарстві з 2014 року, пояснення та доповідні інженера та лісничих, акти обстеження лісових насаджень, звернення позивача до відділу поліції відносно незаконної вирубки дерев з боку військовослужбовців, з посиланням на пропущення стадії долучення доказів.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що обов'язковою підставою для застосування підпункт «б» пункту 26 контракту є наявність вини, проте докази, які не були прийняті судом, вказують на відсутність вини позивача у можливій незаконній вирубці лісу. Причини звільнення, наведені в оспорюваному наказі про звільнення не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відсутня вина позивача у нанесенні збитків, а відповідачем не зазначена підстава звільнення позивача: за одноразове грубе порушення законодавство чи за порушення обов'язків, передбачених контрактом та які негативні наслідки настали при цьому для підприємства і в чому вони полягали. Надані відповідачем докази не свідчать про настання значних негативних наслідків на підприємстві.

Перевірка ДП «Великоанадольське лісове господарство» проводилась на підставі звернення ОСОБА_5, однак згідно акту перевірки від 03 листопада 2016 року комісія встановила, що доповідна написана невстановленою особою, тобто згідно зі статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» не підлягала розгляду.

(2) Позиція ДП «Великоанадольське лісове господарство» - відповідача у справі

У відзиві на касаційну скаргу ДП «Великоанадольське лісове господарство» зазначило про те, що касаційна скарга є необґрунтованою. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили позивачу у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи документів з причини пропущення ним стадії судового процесу, на якій можливе долучення доказів. Крім того, просять прийняти до уваги відповідь Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства про те, що листи на які посилається позивач у касаційній скарзі до управління не надходили. Характер, вид та наявність встановлених порушень з боку позивача, не спростовуються доказами на які посилається ОСОБА_4, а лише можуть свідчити про можливі неправомірні дії військовослужбовців. Також суд апеляційної інстанції вірно зазначив про те, що позивач в своїх поясненнях не заперечував наявності виявлених перевіркою порушень вимог чинного законодавства, також не заперечувалась сума завданих збитків. Судами першої та апеляційної інстанції повно досліджено та встановлено всі обставини справи. Вина позивача у вчинення порушень підтверджується актами перевірки ДП «Великоанадольське лісове господарство» від 13 жовтня 2016 року та від 03 листопада 2016 року. Наведені у наказі підстави для звільнення позивача у справі, зокрема, безпідставне призупинення рубки та відпуску деревини, порушення технології розробки лісосік, нестача лісопродукції в розмірі 21 куб. м, вирубка не вимічених здорових дерев та заниження ділової і технічної сировини є безумовною підставою для розірвання із ОСОБА_4 трудового договору з підстав грубого порушення своїх обов'язків за контрактом. Отже оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суди установили, що 30 липня 2013 року між Державним агентством лісових ресурсів України і ОСОБА_4 було укладено контракт з керівником, згідно якого позивача призначено на посаду директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» на термін з 23 серпня 2013 року до 22 серпня 2014 року. В подальшому цей контракт щороку продовжувався на такий самий термін.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 515-к від 21 листопада 2016 року ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України, у зв'язку з одноразовим грубим порушенням законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки. Підставою для звільнення позивача з посади стали: акт перевірки ДП «Великоанадольське лісове господарство» від 03 листопада 2016 року, лист Донецького обласного управління лісного та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403 та лист-погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У частині третій статті 21 КЗпП України передбачено, що контракт - є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43-1 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 11 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, з підстав передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статі 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Звільнення працівника з підстав, установлених контрактом (пункт 8 статті 36 КЗпП України), не належать до тих, які законодавець спеціально визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу, а тому обмеження щодо звільнення працівника з ініціативи власника (статті 40, 41, 43, 43-1 КЗпП України) в період тимчасової непрацездатності працівника та необхідності отримання попередньої згоди на таке звільнення від первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, не застосовуються при звільненні у зв'язку з припиненням трудового контракту на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 грудня 2012 року № 6-156цс12.

Отже є обґрунтованими та відповідають вимогам закону висновки суду першої та апеляційної інстанції про те, що позивач був звільнений на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України (припинення трудового контракту), а тому гарантії передбачені пунктом 11 статті 40 та частиною першою статті 43 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України трудовий договір припиняється з підстав, передбачених контрактом.

Судами установлено, що умовами укладеного між сторонами трудового контракту встановлені права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство», умови розірвання договору (у тому числі дострокового).

Так, відповідно до пункту 1 контрактувід 30 липня 2013 року, укладеного між сторонами,керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна.

Згідно пункту 25 контракту він припиняється до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього контракту.

Згідно підпункту «б» пункту 26 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Державного агентства лісових ресурсів України, у тому числі за пропозицією органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо).

Згідно пункту 10 цього контракту на ОСОБА_4 серед іншого були покладені обов'язки із забезпечення виконання всіх затверджених та доведених до підприємства пріоритетів діяльності галузі; із забезпечення високоефективної і стабільної роботи підприємства та зміцнення його фінансового стану, отримання прибутку, рентабельності виробництва, ефективного використання коштів, динамічного соціально-економічного розвитку; із проведення ефективних заходів, пов'язаних із веденням лісового господарства відповідно до встановлених правил і лімітів та стану насаджень, а також із забезпечення ефективного використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей, що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів.

Суди установили, що за результатами проведеної перевірки Ялинського лісництва ДП «Великоанадольське лісове господарство», на підставі якої було складено акт від 03 листопада 2016 року, було виявлено відсутність підстав для відведення виділу у вибірково санітарну рубку, невідповідність документів щодо реалізації деревини, відведення лісосіки в рубку не спеціальною комісією, відсутність фактично натурного відведення лісосіки до рубки, що є порушенням пункту 2.4 Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України та пункту 12 Санітарних правил в лісах України та призвело до неможливості подальшої законної заготівлі деревини.

Вказані порушення призвели до збитків державі в сумі 72 872 грн (незаконна заготівля деревини у Великоанадольському лісництві на суму 14 646 грн та 51 758 грн, фактична нестача лісопродукції на суму 6 468 грн),про що вказано у листі начальника Донецького обласного Управління лісового та мисливського господарства № 02-403 від 08 листопада 2016 року на адресу Державного агентства лісових ресурсів України.

Акт перевірки ДП «Великоанадольське лісове господарство» від 03 листопада 2016 рокубуло підписано директором ОСОБА_4, який надав пояснення, що за вищезазначені порушення відповідають підлеглі працівники підприємства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, виявлені за результатами проведеної перевірки ДП «Великоанадольське лісове господарство» порушення ОСОБА_4, як керівником вказаного підприємства, а саме безпідставне призупинення рубки та відпуску деревини, формальний відвід лісосік під рубки, порушення технології розробки лісосік, нестача лісопродукції в розмірі 21 куб. м, вирубка не вимічених здорових дерев та заниження ділової і технічної сировини, внаслідок чого підприємству нанесені значні збитки в розмірі 72 872 грн, свідчить про порушення ним умов контракту.

За встановленими судом фактичних обставин справи, ОСОБА_4 було звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства та підпункту «б» пункту 26 укладеного між сторонами контракту, отже суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про його поновленні на роботі є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи заявника про недослідження та безпідставне неприйняття доказів, які підтверджують відсутність вини позивача відхиляються Верховним Судом, оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції, судом апеляційної інстанції заявником не наведено поважності причин неподання цих доказів до суду першої інстанції. Відповідно до частини другої статті 303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Втім заявником не зазначено про такі причини і у доводах касаційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції не міг дати оцінку поважності причин ненадання нових доказів до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про наявність протиправних дій з вирубки лісу з боку військовослужбовців Збройних сил України не спростовують виявлених за результатами проведених перевірок порушень позивачем, як керівником ДП «Великоанадольське лісове господарство» умов трудового контракту.

Інші доводи касаційної скарги були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвало з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв