РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/24625/18

Провадження № 22-ц/4815/594/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_4 ,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року, ухваленого в складі судді Панас О.В. в м. Рівне, у справі № 569/24625/18,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, покликаючись на те, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а коштів які вона заробляє недостатньо для належного забезпечення повноцінного розвитку дитини. Відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн., оскільки має задовільний стан здоров`я, постійну роботу та отримує значний дохід від розмитнення автомобілів.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 3000 грн., щомісячно з послідуючою індексацією але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення в суд до досягнення диною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 850 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 28.12.2018 р. до досягнення повноліття дитиною.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 28.12.2018р. по 28.01.2019 р.- допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, оскільки добровільно аліменти на утримання дитини не надає.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що відповідач володіє достатніми коштами від розмитнення автомобілів, а відтак спроможний сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному об`ємі.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька знаходиться на утриманні матері.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимогст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня 2019 - 1779 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача та стан його здоров`я, відсутність у платника аліментів інших утриманців, нестабільний дохід, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких належних та достатніх доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. позивач суду не надала, а судом таких доказів не здобуто. Покликання позивача, в апеляційній скарзі на те, що у відповідач має постійну роботу, оскільки займається розмитненням автомобілів, а тому є ймовірність вважати, що він володіє достатніми коштами і може сплачувати аліменти у розмірі вказаному у позовній заяві, не заслуговують на увагу, оскільки достатні та належні докази в матеріалах справи відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України)

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: