Єдиний унікальний номер 243/5214/18 Номер провадження 22-ц/804/127/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/5214/18

Номер провадження 22-ц/804/127/19

24 квітня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Новікової Г.В., Папоян В.В.

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача приватного акціонерного товариства «Концерн Сти-рол» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року, повний текст якого виготовлено суддею Хаустовою Т.А. в м. Словянськ в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області 26 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_6 «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач перебував у трудових відносинах з ОСОБА_6 «Концерн Стирол». 26 червня 2017 року його було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. У 2017 році роботодавець перестав виплачувати позивачу заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі у сумі 28746,40 грн. Нарахування позивачу у 2017 році заробітної плати роботодавцем саме у тако-му розмірі підтверджується його індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України, з яких видно помісячне нарахування позивачу заробітної плати. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за: січень 2017 року у сумі 4 152,96 грн., за лютий 2017 року у сумі 3 614,69 грн., за березень 2017 року у сумі 4 316,47 грн., за квітень 2017 року у сумі 5 987,18 грн., за травень 2017 року у сумі 3 481,52 грн., за червень 2017 року у сумі 7 193,58 грн., а всього 28 746,40 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6 «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дій-шов помилкового висновку про те, що настання обставин непереборної сили, які встановлені висновком торгово-промислової палати України звільняє відповідача від відповідальності з виплати заборгованості по заробітній платі, оскільки заробітна плата виплачується працівникові незалежно від вини роботодавця. Крім того, обставини непереборної сили мають бути встановлені лише Сертифікатом торгово-промислової палати України, а не висновком. Судом також не враховано, що у 2017 році підприємством було видано наказ «про встановлення простою», а оплата простою входить до фонду оплати праці та прирівняна до заробітної плати. Розмір нарахування позивачу у 2017 році заробітної плати підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку Пенсійного Фонду України. В матеріалах справи відсутні докази нарахування позивачу заробітної плати та прирівняних до неї виплат, зокрема оплати простою за 2017 рік, які відображені у відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного Фонду України.

Від відповідача ОСОБА_6 «Концерн Стирол» відповідно до положень ст. 360 ЦПК Украї-ни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначено, що з травня 2014 року до січня 2017 року праців-никам, які знаходились у місті Горлівка та не мали можливості працювати на зупиненому виробництві, виплачувалась допомога. Але з січня 2017 року, у звязку з погіршенням фінансового стану, підприємство не мало можливості виплачувати працівникам, які не переїхали на підконтрольну територію і залишились у місті Горлівка, цю допомогу. Адміністрацією підприємства проведено інвентаризацію фактично відпрацьованого часу робіт працівників в період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2018 року. При проведенні інвентаризації було встановлено, що у вказаний позивачем спірний період часу, позивач не виконував і не міг виконувати роботи на зупиненому та незаконно відібраному у відповідача виробництві. Згідно цих даних були проведені коригування в відомостях по заробітній платі відповідно до яких відносно позивача була скоригована сума нарахувань та було встановлено та зафіксовано, що ніякої заборгованості по заробітній плати не існує. На підставі цього та відповідно до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», було скасовано дані, внесені невідомими особами в індивідуальні відомості, що згодом відображались в інформаційних довідках за формою ОК-5, та виставлені виправлені дані, що вказують про відсутність заборгованості по заробітній платі, які на даний момент частково (з січня 2017 року по серпень 2017 року) відображені у довідці форми ОК-7. Однак у звязку зі складністю перевірки, не була в достатньому обсязі оброблена інформація за період з вересня по грудень 2017 року, у вязку з чим було продовжено дію комісії щодо проведення повної інвентаризації фактично відпрацьованого часу на період до 31 жовтня 2018 року. Дані індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України від 01 червня 2018 року, які містять дані щодо нарахованої заробітної плати позивачу з січня по 27 листопада 2017 року не є належними доказами щодо розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки із втратою контролю і доступу до своїх виробничих потужностей підприємство втратило доступ до примірників звітів, що подава-лись до контролюючих органів, в тому числі до Пенсійного Фонду України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 «Концерн Стирол» ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, досліди-вши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

З 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 перебував з ОСОБА_6 «Концерн Стирол» в трудо-вих відносинах, де працював на посаді електромонтера.

Згідно наказу ОСОБА_6 «Концерн Стирол» № 134/1 від 15 квітня 2014 року «Про зупи-нення виробництва на усіх структурних підрозділах концерну», Головою правління ОСОБА_6 «Концерн Стирол» було наказано здійснити повну зупинку виробництва, завершити розпо-чаті технологічні процеси за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. Даний наказ було прийнято внаслідок нестабільної та небезпечної ситуації, яка склалася внаслідок проведення бойових дій на території міста Горлівки Донецької області (а.с.57).

26 червня 2017 року позивач був звільнений за згодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України ( Наказ № 569к від 26 червня 2017 року) ( а.с.6-7).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заро-бітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що на-лежать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільня-ється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повніс-тю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торго-во-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та не-відворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимча-сово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, се-лищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.

Згідно з інформації, яка міститься у витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000891 від 15 травня 2018 року, правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження за фактом захоплення приміщень та майна ОСОБА_6 «Кон-церн Стирол» у червні 2014 року невстановленими озброєними особами за повідомленням ОСОБА_6 «Концерн Стирол» від 28 квітня 2018 року (а.с.37).

Висновком Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року №3799/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції). Із фактичним захопленням з квітня 2014 року (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) ОСОБА_6 «Концерн Стирол» відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників, як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати, також відповідач втратив доступ до трудових книжок своїх працівників.

Втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих по-тужностях ОСОБА_6 «Концерн Стирол», що знаходиться у м. Горлівка, вул. Горлівської диві-зії,10, внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) фактично позбавлене можливості виконати обов'язок, передбачений законодавством України про працю, зокрема ч.1 ст.47, ч.1 ст.83 і ст.116 КЗпП України, а саме, провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення (а.с.42-54).

Втрата контролю і доступу ОСОБА_6 «Концерн Стирол до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані у м. Горлівка Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з квітня 2014 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, свідчить про неможливість ОСОБА_6 «Концерн Стирол виконати зобов'язання перед працівниками згідно зі ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з підприємства відповідача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

З наданої Індивідуальної відомості про застраховану особу позивача форми ОК-5 (да-та формування виписки 30 травня 2018 року) вбачається, що страхові внески страхувальни-ком за оспорювальний період 2017 року не сплачені (зазначено в праві частині колонки «НІ»), а позивач, в свою чергу, не надав суду належного доказу та правових підстав виплати йому заробітної плати (а.с.9).

В матеріалах справи наявні відкориговані відомості про нарахування заробітної плати застрахованій за 2017 рік, наданий ОСОБА_6 «Концерн Стирол» 26 серпня 2018 року до органів Державної фіскальної служби України, де були внесені зміни у сумах доходу за ряд працівників, в тому числі і стосовно ОСОБА_2 (а.с. 121,122).

Інших доказів, які б підтверджували наявність заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не надано.

За встановлених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що не доведено в суді наявність заборгованості по заробітній платі.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив кон-троль над майном та документацією та з незалежних від нього причин позбавлений можли-вості надати суду такі докази.

За відсутності даних про період виникнення заборгованості, графіку роботи, серед-ньоденну заробітну плату позивача, апеляційний суд також не має можливості провести відповідний розрахунок.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та долучено до матеріалів цивільної справи 24 квітня 2019 року.

Судді: