КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5726/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 381/300/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Литвиненко ОленоюЛеонідівною, на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року, постановлену у складі судді Соловей Г.В., про повернення позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою, представник АТ комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та винести нову, якою направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вказувала, що судом першої інстанції незаконно застосовано положення п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Позовну заяву підписано представником позивача Гаренко Н.В., яка має процесуальну дієздатність на підставі довіреності, яка є дійсною та відповідає вимогам ст. 246 ЦК України, та якою передбачено право останньої підписувати та подавати позовні заяви до судів. Посадове становище підписанта зазначено у довіреності.

Враховуючи ціну позову, дана справа є малозначною, а тому позовна заява подається представником на підставі ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при подачі позову до суду позивачем не додано до матеріалів позовної заяви належних доказів, що підтверджують повноваження представника позивача Гаренко Н.В. Оскільки позовну заяву подано представником позивача за довіреністю, однак за відсутністю доказів, як адвоката, що є наслідком підписання заяви особою, яка не має повноважень на її підпис, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, повинна відповідати положенням, визначеним ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Зокрема, частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 11 888 грн. 41 коп. та судових витрат на суму 1921 грн. Позовна заява підписана представником АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Гаренко Н.В.

На підтвердження повноважень Гаренко Н.В. подавати та підписувати від імені АТ КБ «Приватбанк» позовну заяву було додано копію довіреності № 3415-К-Н-О від 9 серпня 2018 року, відповідно до якої Гаренко Н.В., як представнику, надано право представляти інтереси банку з наданням прав, передбачених законодавство для позивача, в тому числі, подавати, підписувати, пред'являти та підтримувати позови в судах всіх інстанцій (а.с.4).

Вказана довіреність була видана АТ КБ «Приватбанк» в особі першого заступника Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» Пахачук Г.Д., яка діє на підставі наказу АТ КБ «Приватбанк», СП-2018-6937670 від 04 липня 2018 року «Про делегування права видавати довіреності від імені Банку». Довіреність є чинною строком до 03 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого представника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Підстави припинення представництва за довіреністю визначені в ст. 248 ЦК України, згідно положень якої звільнення особи, яка видала довіреність, з посади керівника юридичної особи і призначення на цю посаду іншу особу - не встановлює правовий наслідок припинення представництва за довіреністю виданої особою, яка звільнилася.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

У частині четвертій статті 131-2 Конституції України зазначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, цивільно-процесуальним законодавством визначено конкретні випадки, у яких представником у суді, крім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (ч. 9 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову у цій справі становить 11 888 грн. 41 коп., що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн. x 100 = 192 100 грн.).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону, а тому представництво позивача у суді на підставі довіреності особою, що не є адвокатом, не суперечить вимогам цивільного процесуального закону та Конституції України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов'язкову участь у справі адвоката як представника АТ КБ «ПриватБанк», оскільки справа є малозначною, а тому представником банку може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки представником позивача до позовної заяви були додані документи, які підтверджують його повноваження.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Литвиненко ОленоюЛеонідівною, - задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.