Справа № 539/1206/19
Провадження № 2/539/611/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
відповідачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Лубенської РДА, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -
ВСТАНОВИВ:
19.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якій просила: визнати відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житлом: будинком №25 по вулиці Дружби с. Вязівок Лубенського району Полтавської області.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є власником будинку за адресою вказаною вище, в будинку зареєстрована вона, її син- Буданов О.П., а також її сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та племінник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше року не проживають в її будинку, а саме : з моменту реєстрації, вони добровільно залишили дане місце проживання, фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4, намірів проживати в її будинку по даний час не виявили.
Відповідач ОСОБА_2 витрати на утримання будинку та за сплату житлово-комунальних послуг не несе, її особисті речі та речі її сина в будинку відсутні.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 березня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що на даний час має намір продати належній їй будинок, але цьому перешкоджає та обставина, що в будинку зареєстровані відповідачі. Наполягала на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2, вона ж законний представник ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що їй з дитиною не має де зареєструватися, тому вона і не знімається з місця реєстрації у будинку своєї сестри. Підтвердила, що в будинку в с. Вязівок не проживає приблизно пять років. Проживає із сином в будинку за адресою: в м.Лубни, вул. Дмитра Сірика,37а , але не має матеріальної можливості ввести будинок в експлуатацію.
Третя особа представник Служби у справах дітей Лубенської РДА в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, покладається на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в цілому житловий будинок № 25 по вул. Дружби в с.Вязівок Лубенського району Полтавської області, належить ОСОБА_1 на праві власності.
З наведеного вбачається, що єдиним законним власником будинку є ОСОБА_1
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2, складеного комісією вуличного комітету 11.06.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_5, а фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6./а.с.10/
Згідно довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області № 327 від 04.03.2019 року в будинку ОСОБА_1, 17.11.1966р.н. зареєстровані син власниці - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її племінник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але за даною адресою не проживають./а.с.9/
Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Крім цього, суд бере до уваги приписи ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Отже, керуючись положеннями статей 391, 406 ЦК України, враховуючи, що будинок належить на праві приватної власності позивачу, а також те, що мають місце істотні обставини, які полягають у фактичному тривалому непроживанні відповідачів у будинку та створенні перешкод позивачу, як власнику будинку у здійсненні ним права користування своїм майно, які позивач вимагає усунути, суд вважає вимоги позивача доведеними і обгрунтованими, такими, що грунтуються на положення чинного законодавства, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.
Щодо посилань відповідача ОСОБА_2 на неприпустимість порушення прав неповнолітнього ОСОБА_3, суд зауважує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання неповнолітньої дитини разом із своєю матірю за адресою: в м.Лубни, вул. Дмитра Сірика, 37а, а тому в даному випадку відсутнє будь-яке порушення прав та інтересів відповідача ОСОБА_3
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн, суд у звязку з тим, що позов задоволено, покладає його сплату на відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Лубенської РДА, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, такою, що втратила право користування житловим будинком №25 по вулиці Дружби в с.Вязівок Лубенського району Полтавської області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, таким, що втратив право користування житловим будинком №25 по вулиці Дружби в с.Вязівок Лубенського району Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, РНОКПП не відомий, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканка м.Лубни, вул. Д.Сірика, 37а Полтавської області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, РНОКПП не відомий, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканець м.Лубни, вул. Д.Сірика, 37а Полтавської області.

Повне рішення суду складено 24 квітня 2019 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова