провадження № 22-ц/824/6718/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції ФінагеєвВ.О.
У Х В А Л А

22 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Фінагеєва В.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, яка не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України та подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У зв'язку з цим, ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків.

На виконання вимог вказаної ухвали, 11 квітня 2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 зазначає, що відповідач отримав копію оскаржуваної ухвали 27 серпня 2018 року. Представник відповідача також зазначила, що маючи намір оскаржити незаконну та необґрунтовану ухвалу та не маючи юридичної освіти та достатніх знань для оскарження ухвали, відповідач звернувся до юристів, на яких видав довіреність для представництва інтересів з проханням оскаржити ухвалуДніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року. Однак, замість оскарження вказаної ухвали, 05 жовтня 2018 року одним з представників ОСОБА_3 було складено та подано клопотання про зустрічне забезпечення позову, у задоволенні якого суд відмовив. ОСОБА_3 за браком юридичних знань та освіти не міг оцінити всі несприятливі для нього наслідки в разі не подачі вчасно апеляційної скарги та не зміг перевірити інформацію про подання скарги минулими представниками. 12 березня 2019 року ОСОБА_4 як новому представнику відповідача стало відомо про те, що апеляційна скарга на ухвалу не подавалася. Тобто, на даний час ОСОБА_3 не реалізував гарантоване чинним законодавством право на апеляційне оскарження ухвали суду з незалежних від нього підстав. До заяви представник відповідача додала докази, які підтверджують дату отримання оскаржуваної ухвали, та довіреність від 13 серпня 2018 року, видану ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Розглянувши заяву представника відповідача та дослідивши докази, які вона надала на підтвердження зазначених у заяві обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що представник відповідача ОСОБА_4 пов'язує несвоєчасність подачі апеляційної скарги з юридичною необізнаністю відповідача, сподіваннями останнього на професійну порядність представників, яких ОСОБА_3 уповноважив представляти його інтереси у суді, у тому числі шляхом подачі апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу, а також недобросовісним виконанням своїх повноважень представниками.

Разом з тим, вчиняючи дії, спрямовані на усунення недоліків апеляційної скарги, у заяві представник відповідача ОСОБА_4 вказує підстави поновлення строку на апеляційне оскарження, які були зазначені нею в апеляційній скарзі і які ухвалою апеляційного суду від 29 березня 2019 року визнані судом неповажними. Крім того, надана суду довіреність від 13 серпня 2018 року не свідчить про те, що ОСОБА_3 надавав доручення представникам оскаржити ухвалу суду від 03 серпня 2018 року у даній справі.

У заяві представник відповідача ОСОБА_4 також посилається на ст. 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2002, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішення Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Однак, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строків (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_6 проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зазначені у заяві ОСОБА_3, поданій представником ОСОБА_4, підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя В.О. Фінагеєв