Справа №345/1070/19
Провадження № 2/345/649/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Юрчака Л.Б.

секретаря судового засыдання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Калуш цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 14 червня 2010 року між банком і ОСОБА_2 укладено договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач зобовязання за договором належно не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 127 562,07 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4843,22 грн. і заборгованості про процентам за користування 122 718,85 грн. за період з 14.06.2010 року по 31.08.2018 року. Враховуючи вищевикладене, АТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача 127 562,07 грн. заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 11.04.2019 року через канцелярію суду подав письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд в позові відмовити. До письмових пояснень представником відповідача була долучена заява про застосування строків позовної давності, які він просить застосувати, справу слухати без його участі за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 червня 2010 року відповідачем складена та підписана "Анкета-заява про приєднання до ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг в Приватбанку" (а.с. 8).

Згідно з викладеною у вказаній заяві інформацією, відповідач висловила свою згоду з тим, що ця заява разом із ОСОБА_5 клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, при цьому вона ознайомилась і згідна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054, ст.1055, ч.2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок її сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За вимогами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, вказаними нормами матеріального закону визначено істотні умови укладення кредитного договору, а саме: розмір суми кредиту, умови його надання; сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання погоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Підставами заявлених АТ КБ "Приватбанк" вимог, викладених у позові, є порушення відповідачем умов кредитного договору, який складається з анкети-заяви, ОСОБА_5 клієнта, ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів.

Як вже зазначено, 14 червня 2010 року між АТ КБ "Приватбанк" і відповідачем відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка "Універсальна"/GOLD розмір кредитного ліміту не зазначено.

Також анкета-заява не містить відомостей про вид отриманої відповідачем картки, термін її дії, не зазначено з якими саме Умовами та Правилами і Тарифами вона ознайомлена.

В той же час, позивачем не долучено до позову і не надано суду доказів оформлення і укладення між сторонами та відповідно отримання відповідачем ОСОБА_5 клієнта, ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із анкетою-заявою свідчило б про укладений в належній формі кредитний договір.

Долучені позивачем до позову витяг з ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами договору, оскільки вони не містять підпису позичальника (відповідача); судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_4 і Правила підписуючи анкету-заяву отримала відповідач для ознайомлення і надала свою згоду з ними. ОСОБА_5 клієнта, яка відповідно до анкети-заяви є складовою укладеного між сторонами договору позивачем не надана і в матеріалах справи відсутня.

Додану банком "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду" (а.с. 9) суд до уваги не бере, оскільки у ній вказано, що вона видана по договору SAMDN50OTC003324361, а банк покликається в позові на укладення 14.06.2010 року з відповідачем договору №б/н. Також в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної картки "Універсальна".

У матеріалах справи також відсутні докази отримання відповідачем коштів в сумі 5000,00 грн., оскільки анкета-заява не містить будь-яких відомостей щодо встановлення кредитного ліміту по платіжній картці в такому розмірі, не відображена така інформація і в наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-7).

Окрім того, судом враховується правова позиція викладена у рішенні Конституційного суду України від 10.11.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), згідно якої держава забезпечує особливий захист спожива більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору, що здійснюється через встановлення особливого порядку укладенні цивільних договорів споживчого кредиту, із оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції чинній на час підписання анкети-заяви 14.06.2010 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Частиною 4 статті 11 цього ж Закону визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції чинній на час підписання анкети-заяви 14.06.2010 року, як і не доведено факт вручення відповідачу ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг, ОСОБА_5 клієнта і Тарифів, обовязок чого покладено законодавцем саме на кредитодавця.

Відповідно до статей 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись змагальності сторін у цивільному судочинстві.

У позовній заяві уповноваженим представником позивача висловлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Заявляючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи за її відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з наявних у матеріалах справи і досліджених доказів, суд приходить до висновку що між сторонами по справі лише на підставі анкети-заяви не виникло кредитних відносин, оскільки цією заявою не узгоджено в належній письмовій формі істотні умови такого виду договірних відносин: розміру кредиту, процентів за користування кредитом, питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, неустойки (пені, штрафу), не доведено факту отримання відповідачем кредитної картки, її вид і термін дії, кредитних коштів в сумі 5000,00 грн., прийняття нею ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг і Тарифів.

Щодо строку позовної давності, який представник відповідача просить суд застосувати, то необхідно вказати наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 3ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки суд в даній справі дійшов висновку про відсутність між сторонами кредитних відносин, а відтак і порушених відповідачем прав позивача, тому застосування судом строків позовної давності до предявлених позовних вимог є безпідставним.

Виходячи з викладеного, оцінюючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.207,253,256,257,258,261,267,626,628,1054,1055,1056ЦК України, ст.ст.12,13, 81,89,211,263,265,273,354,355ЦПК України суд,

Р І Ш И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :