ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Чернівці

Справа №725/5852/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Скуляк І.А.),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах та в період з літа 2008 року по осінь 2016 року проживали однією сім'єю, від яких мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказувала, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу надає нерегулярно, офіційно не працює, однак має можливість на зобов'язаний утримувати дітей.

Крім того, діти потребують додаткових витрат. Так, син ОСОБА_5 відвідує 3 клас школи №41 м. Чернівці, де оплата за харчування складає близько 400 грн на місяць, нею (позивачем) постійно здійснюються додаткові витрати на його навчання та виховання, а саме на придбання канцтоварів, матеріалу для образотворчого мистецтва, син відвідує Чернівецький міський палац дітей та юнацтва, де займається в гуртку «Технічне моделювання» вартістю близько 400 грн на місяць.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/398/19 Категорія 50

Донька ОСОБА_4 відвідує дошкільний заклад №28 в м. Чернівці, витрати на садок складають 450 грн на місяць.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей;

стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей в сумі 800 грн щомісячно (по 400 грн на кожну дитину) до досягнення ними повноліття.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісяця, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісяця, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 грн додаткових витрат на сина ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 грн додаткових витрат на доньку ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 березня 2019 року заяву про перегляд заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року залишено без задоволення.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Посилається на те, що офіційно не працює, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсіонером за віком, розмір пенсії складає 2016,58 грн, інших доходів не має.

Просить скасувати заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року рішення та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дітей по 1/3 частині його заробітку (доходу) щомісячно.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн щомісячно на кожну дитину.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах у період з 2008 року по 2016 рік, під час яких народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо їх утримання.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних,чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн.

Судом установлено, що відповідач офіційно не працює, є непрацездатним (пенсіонер за віком), у власності має квартиру та моторний човен, іншого майна, зокрема автомобілів, на що посилалася позивачка при подачі позову, не має, що встановлено апеляційним судом під час розгляду справи та визнається сторонами. Згідно довідки Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2627 від 04.02.2019 року ОСОБА_2 отримує пенсію в сумі 2016 грн 58 коп. (а.с. 71).

Проте судом першої інстанції при вирішенні спору та ухваленні рішення зазначену обставино не взято до уваги, що призвело до неповного з'ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів у частці від заробітку в зв'язку з тим, що апелянт отримує стабільний дохід, ґрунтуються на неправильному тлумаченні статті 184 СК України. Так, аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

З огляду на наведене оскаржуване рішення в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей підлягає зміні з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує потреби дітей з урахуванням їх віку, матеріальне становище платника аліментів, його стан здоров'я та вважає, що слід визначити аліменти в розмірі 1750 грн щомісячно на кожну дитину.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дітей, ОСОБА_1 посилалася на те, що син відвідує Чернівецький міський палац дітей та юнацтва, де займається в гуртку «Технічне моделювання» вартістю близько 400 грн на місяць, нею здійснюються витрати на оплату харчування сина в школі близько 400 грн на місяць, придбання канцтоварів, матеріалу для образотворчого мистецтва, донька відвідує дошкільний заклад №28 в м. Чернівці, витрати на садок складають 450 грн на місяць.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 24 лютого 2016 року в справі № 6-1296цс15, постанові від 13 вересня 2017 року в справі № 6-1489цс17).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначені вище витрати (харчування в школі, придбання канцтоварів, оплата за дитячий садок) не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

Відвідування дитиною гуртка «Технічне моделювання» Чернівецького міського палацу дітей та юнацтва, де він займається, пов'язано із забезпеченням можливості всестороннього розвитку дитини, а не з наявністю у дитини певних конкретних здібностей та необхідністю їх розвитку.

Позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дітей слід скасувати, в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судові витрати за подання позову в розмірі 5 грн 99 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на сина ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4 в сумі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей відмовити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року в частині визначення розміру стягуваних аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1750 гривень щомісячно на кожну дитину.

У решті рішення суду залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за подання позову в розмірі 5 гривень 99 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко