КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6010/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Волошин В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у складі судді Гончарука В.П. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року цивільну справу за вищевказаним позовом залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що про час та дату розгляду справи суд його представника не повідомляв. Вказує, що до суду першої інстанції була направлена заява про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 відзив на апеляційну скаргу не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із положень ч.5 ст.223 ЦПК України та того, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не з'являвся в судові засідання призначені на 21 травня 2018 року, 26 червня 2018 року, 14 серпня 2018 року, 22 жовтня 2018 року та 29 жовтня 2018 року, не надав доказів поважності неявки до судових засідань, не надав заяву про розгляд справи без його участі.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані приписи кореспондуються з приписами п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законом установлено таку підставу для залишення позову без розгляду як неприбуття позивача вдруге поспіль.

Встановлено, що у вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою (а.с.2-3).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року провадження у справі відкрито, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 03 листопада 2017 року (а.с.12).

30 жовтня 2017 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява представника позивача про розгляд справи 03 листопада 2017 року без участі позивача (а.с.20).

03 листопада 2017 року розгляд справи відкладено на 07 грудня 2017 року (а.с.24).

07 грудня 2017 року судом оголошено перерву до 26 січня 2018 року (а.с.32).

26 січня 2018 року судом оголошено перерву до 28 березня 2018 року у зв'язку із неявкою позивача (а.с.42).

28 березня 2018 року судом оголошено перерву до 21 травня 2018 року для виклику відповідачів (а.с.53).

Представник позивача ОСОБА_6 був повідомленим про розгляд справи 21 травня 2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с.54).

21 травня 2018 року судом оголошено перерву до 26 червня 2018 року для виклику позивача та відповідача (а.с.57).

19 червня 2018 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла змінена позовна заява, у прохальній частині якої позивач просив суд першої інстанції слухати справу без його участі (а.с.63-64).

26 червня 2018 року розгляд справи відкладено на 14 серпня 2018 року (а.с.66).

14 серпня 2018 року справа була знята зі складу суду у зв'язку із перебуванням судді Гончарука В.П. у нарадчій кімнаті, справу відкладено на 22 жовтня 2018 року (а.с.71).

У матеріалах справи наявна довідка про доставку смс-повідомлення, відповідно до змісту якої 15 серпня 2018 року позивача було повідомлено про судове засідання, що відбудеться 22 жовтня 2018 року (а.с.74).

22 жовтня 2018 року справа була знята зі складу суду у зв'язку із перебуванням судді Гончарука В.П. у нарадчій кімнаті, справу відкладено на 29 жовтня 2018 року (а.с.75).

29 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою без розгляду (а.с.78, 79-80).

Таким чином, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що позивач або його представник не були належним чином повідомлені про дату судових засідань, що були призначені судом на 26 червня 2018 року, 14 серпня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, оскільки матеріали справи не містять доказів вручення судових повісток на указані судові засідання позивачу або його представнику.

Крім того, 14 серпня 2018 року та 22 жовтня 2018 року справу було знято з розгляду у зв'язку із перебуванням судді Гончарука В.П. у нарадчій кімнаті, а тому суд помилково вважав, що неявка позивача до судового засідання мала місце, оскільки судові засідання у вказані дати не відбулися.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що позивача не було належним чином повідомлено про засідання, що мало відбутися 22 жовтня 2018 року, з огляду на наступне.

Так, наявна у матеріалах справи довідка про доставку смс-повідомлення не містить підпису відповідальної особи (а.с.74).

Крім того, відповідно до ч.6, 7 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Проте ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У матеріалах справи відсутня заява позивача про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення.

За таких обставин не можна вважати, що суд належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання на .

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні дані про належне повідомлення позивача про час розгляду справи на 22 жовтня 2018року та 29 жовтня 2018 року.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги наявну у матеріалах справи змінену позовну заяву, у прохальній частині якої позивач просив суд першої інстанції слухати справу без його участі (а.с.63-64).

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми закону у сукупності із матеріалами даної цивільної справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, що призвело до порушення ним норм процесуального права - статей 223, 257 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року скасувати повністю, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» квітня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко