ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому, з урахуванням уточнень від 22 листопада 2017 року, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь:

- в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року на суму 6 801,00 доларів США - три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 15 807,74 грн. та збитки в розмірі 126 770,30 грн., пов`язані із знеціненням валюти на день платежу, а всього суму у розмірі 142 578,04 грн.;

- в рахунок виконання простроченого зобов`язання за позикою від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400,00 грн. - три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 561,60 грн. та інфляційні витрати в розмірі 5 824,62 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, а всього суму у розмірі 6 386,22 грн.;

- в рахунок виконання простроченого зобов`язання за позикою від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388,00 грн. - три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 5 240,39 грн. та інфляційні витрати в розмірі 54 350,22 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, а всього суму у розмірі 59 590,61 грн.;

- за несплаченим судовим збором у розмірі 1 203,34 грн. три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 100,88 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1 008,40 грн. за період з 12 вересня 2014 року по 29 червня 2017 року, а всього суму у розмірі 1 109,28 грн.

Судові витрати просила покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25 січня 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області за результатами розгляду цивільної справи № 200/16691/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу ухвалено рішення, яким позов задоволено частково і вирішено стягнути з відповідача на її користь в рахунок виконання зобов`язань по поверненню позик від 22 лютого 2012 року у розмірі: 5 400,00 грн., 50 388,00 грн. і 50 304,65 грн. (еквівалент 6 801,00 доларів США), три відсотки річних та інфляційні витрати з прострочених сум за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а також судовий збір у розмірі 1 203,34 грн. Таким чином, апеляційним судом встановлено і підтверджено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів по розпискам, складеним 22 лютого 2012 року. Оскільки на теперішній час відповідачем не виконано грошових зобов`язань та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, позивач був вимушений звернутися до суду (а.с.1-3, 35-39).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою - задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму боргу, яка виникла у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року у загальному розмірі 108 769 грн. 12 коп., яка складається з: суми інфляційних нарахувань - 99 491 грн. 10 коп. та розміру трьох процентів річних - 9 278 грн. 02 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 114-117).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 123-128).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт в своїй апеляційній скарзі фактично просить скасувати рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у загальному розмірі 108 769 грн. 12 коп., яка складається з: суми інфляційних нарахувань - 99 491 грн. 10 коп. та розміру трьох процентів річних - 9 278 грн. 02 коп., апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики на суму 6 801 доларів США збитків, пов`язаних із знеціненням валюти на день платежу, а також стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму судового збору, рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року, за результатами розгляду цивільної справи № 200/16691/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, задоволено частково та вирішено:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400,00 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 395,46 грн. та інфляційні втрати в розмірі 626,40 гривень за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 6 421,86 гривень (шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 86 копійок);

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388,00 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 3690,06 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5 845,01 грн. за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 59 923,07 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 07 копійок);

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 304,65 грн., що в еквіваленті складає 6 801,00 доларів США, три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 3 683,95 грн. за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 53 988,60 грн. (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 60 копійок);

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 203,34 грн. (одна тисяча двісті три гривні 34 копійок) (а.с. 4-7, 44-48).

Згідно відповіді ГТУЮ у Дніпропетровській області Шевченківського ВДВС міста Дніпра від 27 листопада 2017 року за вих. № 0314/24140/4 на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження № 50347902 від 24 лютого 2016 року, до складу якого входить чотири виконавчих документи на загальну суму 121 536,87 грн.: виконавчий лист № 200/16691/14-ц, виданий 15 лютого 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 59 923,07 грн.; виконавчий лист № 200/16691/14-ц, виданий 15 лютого 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 53 988,60 грн.; виконавчий лист № 200/16691/14-ц, виданий 15 лютого 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 6 421,86 грн.; виконавчий лист № 200/16691/14-ц виданий 15 лютого 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 1 203,34 грн. (а.с. 43).

Станом на день розгляду справи заборгованість не сплачена.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду апеляційної інстанції від 25 січня 2016 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 5 400,00 грн., 50 388,00 грн. і 50 304,65 грн. (еквівалент 6801,00 доларів США), а загальна сума грошового зобов`язання становить - 106 092,65 грн., та, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнув з відповідача на користь позивача суму боргу, яка виникла у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року у загальному розмірі 108 769 грн. 12 коп., яка складається з: суми інфляційних нарахувань - 99 491 грн. 10 коп. та розміру трьох процентів річних - 9 278 грн. 02 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики на суму 6 801 доларів США збитків, пов`язаних із знеціненням валюти на день платежу, суд виходив з того, що вказані вимоги не ґрунтуються на законі.

Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на суму судового збору, суд визнав такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що вказана сума - сума стягнутих рішенням суду судових витрат, а не боргових, що виключає можливість нарахування санкцій, передбачених положенням ст. 625 ЦК України.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції в оскарженій частині колегія суддів в повній мірі не погоджується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, за змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 200/16691/14-ц встановлено, що між сторонами існують правовідносини, пов`язані з зобов`язанням ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 позики від 22 лютого 2012 року у розмірі: 5 400,00 грн., 50 388,00 грн. і 50 304,65 грн. (еквівалент 6801,00 доларів США).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року, були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400,00 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 395,46 грн. та інфляційні втрати в розмірі 626,40 грн. за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 6 421,86 грн., в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388,00 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 3690,06 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5 845,01 грн. за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 59 923,07 грн.; в рахунок виконання зобов`язання по поверненню позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 304,65 грн., що в еквіваленті складає 6 801,00 доларів США, три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 3 683,95 грн. за період з квітня 2012 року по 31 липня 2014 року, а всього суму у розмірі 53 988,60 грн. та судовий збір у розмірі 1 203,34 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у який беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З відповіді ГТУЮ у Дніпропетровській області Шевченківського ВДВС міста Дніпра від 27 листопада 2017 року за вих. № 0314/24140/4 вбачається, що на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження № 50347902 від 24 лютого 2016 року, до складу якого входять чотири виконавчих документи на загальну суму 121 536,87 грн. за виконавчими листами № 200/16691/14-ц, виданими 15 лютого 2016 року апеляційним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 59 923,07 грн., 53 988,60 грн. та 6 421,86 грн., а також судового збору в розмірі 1 203,34 грн. Станом на день розгляду справи рішення суду залишається не виконаним.

Суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки рішення суду відповідачем не виконувалося, борг залишався не сплаченим, а тому у позивача виникло право на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам та вірно застосував норми матеріального права, проте, помилився у розрахунку сум стягнення, у зв`язку з чим ухвалене судом рішення підлягає зміні в частині стягнутих сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням суду встановлена заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , яка становить 5 400,00 грн., 50 388,00 грн. і 50 304,65 грн. (еквівалент 6801,00 доларів США).

Отже, грошові кошти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400 грн.) за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, становлять 5 536,26 грн., з яких: три відсотки річних з простроченої суми - 472,24 грн., інфляційні втрати - 5 064,02 грн.

Розрахунок суми 3% річних по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року провадиться з розрахунку: 472,24 грн. = (5400 х 0,03) : 365 х 1064 (кількість днів прострочення).

Розрахунок суми інфляційних втрат по вказаному договору позики провадиться з розрахунку суми боргу у розмірі 5 400 грн. та індексу інфляції, виходячи з офіційних даних, оприлюднених Державним комітетом статистики України, за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року та складає суму 5 064,02 грн.

Грошові кошти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388 грн.) за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, становлять 51 659,46 грн., з яких: три відсотки річних з простроченої суми - 4 406,53 грн., інфляційні втрати - 47 252,93 грн.

Розрахунок суми 3% річних по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року провадиться з розрахунку: 4 406,53 грн. = (50 388 х 0,03) : 365 х 1064 (кількість днів прострочення).

Розрахунок суми інфляційних втрат по договору вказаному договору позики провадиться з розрахунку суми боргу у розмірі 50 388 грн. та індексу інфляції, виходячи з офіційних даних, оприлюднених Державним комітетом статистики України, за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року та складає суму 47 252,93 грн.

Крім того, в межах заявлених позовних вимог, три відсотки річних з простроченої суми, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 304,65 грн.) за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, становлять 4 399,25 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було визначено заборгованість по договору позики від 22 лютого 2012 року саме у розмірі 50 304,65 грн. (еквівалент 6 801,00 доларів США), крім того, саме така сума зафіксована у виконавчому документі, якій знаходиться на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Дніпра, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, розрахунок суми 3% річних по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 304,65 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року провадиться з розрахунку: 4 399,25 грн. = (50 304,65 х 0,03) : 365 х 1064 (кількість днів прострочення).

Враховуючи зазначене та виходячи з безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду в оскарженій частині відсутні, оскільки апелянтом не спростовано факту наявності невиконаного грошового зобовязання.

Отже, рішення суду в частині, яка оскаржується підлягає зміні.

Крім того, на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України підлягають зміні стягнуті судові витрати, а тому з ОСОБА_2 на корить держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року в оскарженій частині - змінити в частині визначення суми стягнутих грошових коштів та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 5 400 грн.) грошові кошти за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року у сумі 5 536,26 грн. (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 26 копійок), з яких: три відсотки річних з простроченої суми - 472,24 грн., інфляційні втрати - 5 064,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 388 грн.) грошові кошти за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року у сумі 51 659,46 грн. (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 46 копійок), з яких: три відсотки річних з простроченої суми - 4 406,53 грн., інфляційні втрати - 47 252,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (по договору позики від 22 лютого 2012 року у розмірі 50 304,65 грн.) грошові кошти за період з 01 серпня 2014 року по 29 червня 2017 року, а саме: три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 4 399,25 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень 25 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: