Справа № 766/2639/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи тим, що з 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3. Вона разом з сином зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Також за вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2, який не проживає у квартирі з 2007 року. Заінтересована особа ОСОБА_2 постійно з другої половини 2018 року вчиняє насильство над заявником та їхнім спільним сином. ОСОБА_2 приходить до квартири та обрізає проводку електрики до квартири, декілька разів ломав замок у квартиру, бив свого сина, наносив тілесні ушкодження заявниці в присутності дитини, вчиняв домашнє насильство, погрожував вбити, а сина передати до інтернату та говорив це в присутності сину.

Враховуючи вищевикладене просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

- обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з постраждалою особою ОСОБА_1;

- заборонити ОСОБА_2 переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися особисто або через третіх осіб постраждалу особу ОСОБА_1;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування особисто або через третіх осіб за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити телефонні переговори за номером телефону - +3 та (0552) 26-61-93 з постраждалою особою ОСОБА_1.

Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в заяві про видачу обмежувального припису, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 31.01.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №053093, виданого 16.08.2007 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис № 360.

Згідно довідки №16-13/4391 та №16-13/4390 від 17.01.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідки про склад сімї №417 від 19.04.2016 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2.

Відповідно до акту складеного 22.07.2016 року ОСОБА_2 не проживає за вказаною вище адресою з липня 2007 року та по теперішній час.

Згідно довідки Херсонської міської психоневрологічної поліклініки №2953/3 26.12.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в супроводі матері звертався до психіатра з діагнозом посттравматичний стресовий розлад.

З відповіді на запит Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 29.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталася з заявами по факту сімейних сварок, за результатами розгляду складено висновок.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Преамбула вказаного закону вказує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на батьків (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За ч. 8 ст. 126 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Частина 10 ст. 126 Закону України встановлює випадок виключення, коли обмежувальний припис видається не за приписами ЦПК України, а саме у разі порушення кримінального провадження у зв'язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов'язків держави, які невід'ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів.

Судом встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 є співвласником квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою №155903270 від 12.02.2019 року, а заявник зареєстрована в ній.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.

З відповіді на запит Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 29.11.2018 року вбачається про наявність конфліктних відносин між заявником та заінтересованою особою, факт вчинення дій про які заявляла ОСОБА_1 вказані докази не містять.

Також суд зазначає, що заявник побоюється за своє життя, але з цього приводу з 06.10.2018 року, з моменту звернення з заявою поліції до 08.02.2019 року, звернення до суду, вона не зверталася до будь-яких компетентних органів, в тому числі щодо видачі термінового заборонного припису стосовно кривдника. Слід зазначити, що під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи.

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, а судове рішення не може бути обґрунтоване припущеннями.

Матеріали справи не містять достатніх доказів того, що саме ОСОБА_2 є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст. ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Е. Дорошинська