Справа № 442/3145/18 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2120/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" (в подальшому - „Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення зі згаданого відповідача 19 113 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором, який було укладено між Банком та ОСОБА_4 31.05.2012 року (в подальшому - „Кредитний договір").

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідно до Кредитного договору ОСОБА_4 отримав в Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 31.03.2018 року його заборгованість перед Банком становить 19 113 грн. 72 коп., яка складається з: 2 023 грн. 83 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 12 423 грн. 53 коп..- заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 280 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн.- штраф (фіксована частина), 8/86,37 грн. - штраф (процентна складова), які і є предметом позовних вимог (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 31.05.2012 року б/н у загальному розмірі 17 727 грн. 35 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 2 023 грн. 83 коп., 12 423 грн. 52 коп. заборгованості за процентами, 3 280 гривень заборгованості за пенею та комісією.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 1 762 грн. судового збору (а.с. 50-51).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати, „а позовну заяву ... залишити без розгляду", покликаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Покликається на те, що після отримання кредитного ліміту у розмірі 2 000 грн. його 28.12.2012 року було заарештовано та вироком суду від 17.12.2013 року засуджено до позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців і з місць позбавлення волі він звільнився лише 16.08.2018 року, а відтак не був та не міг бути учасником судового розгляду даної справи і (відповідно) подати до суду заяву про застосування строку позовної давності, яку просить застосувати суд апеляційної інстанції (а.с. 54-56).

В судовому засіданні 04 березня 2019 року представник Банку Гнатишак О.В. доводи апеляційної скарги заперечив та дав відповідні пояснення по суті спору.

04 березня 2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 15 квітня 2019 року - для повторного виклику в судове засідання відповідача/апелянта ОСОБА_4, який в судове засідання так і не з'явився.

Представник Банку в судове засідання 15 квітня 2019 року також не з'явився та подав до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи у зв'язку з його участю у розгляді іншої судової справи в суді першої інстанції.

З урахуванням того, що представник Банку вже дав свої пояснення по суті спору в судовому засіданні, яке відбулося 04 березня 2019 року, колегія вважає можливим завершення апеляційного розгляду справи у відсутності сторін та їхніх представників - на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В оскаржуваному рішенні міститься посилання на те, що ухвалою суду від 14.06.2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред'явити зустрічний позов, однак у встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, зустрічний позов не пред'явив, так само, як не подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відтак суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.

В той же час, оглядом матеріалів справи встановлено, що всі надіслані судом відповідачу матеріали (позовна заява Банку та вище згадана ухвала суду від 14.06.2018 року) повернулися до суду без їх вручення відповідачу: з довідкою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 46-48).

Як стверджується вироками судів та довідкою про звільнення від 16 серпня 2018 року, копії яких апелянтом долучено до апеляційної скарги в обґрунтування її доводів, в період поступлення до суду позову Банку до ОСОБА_4 та розгляду цього позову судом згаданий відповідач відбував покарання у місцях позбавлення волі (а.с. 54-69), а відтак йому взагалі нічого не було відомо про розгляд даної справи судом, що (у відповідності до пункту 3 частини 3 ст. 376 ЦПК України) є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З наведених вище причин колегія суддів також приймає до відома, як обґрунтовані, доводи апелянта стосовно неможливості подання ним до суду першої інстанції заяви про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, який він просить застосувати суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що відповідач, отримавши кредитні кошти ще у 2012 році, платежів по їх погашенню взагалі не здійснював (а.с. 5-6), оскільки з 28.12.2012 року по 16.08.2018 року утримувався в місцях позбавлення волі (а.с. 58-69), однак з даним позовом до суду Банк звернувся лише 18.05.2018 року.

Банком не було наведено будь-яких причин пропущення ним строку позовної давності.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові.

Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог Банку у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2018 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у зв'язку зі спливом позовної давності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.