Провадження № 2/537/91/2019
Справа № 537/3866/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 жовтня 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі, реєстровий номер 3-98, між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, дійсним.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі договору купівлі продажу від 29 жовтня 1999 року йому на праві власності належить квартира №72 в будинку №80 по Набережній Лейтенанта Дніпрова в місті Кременчук. Угода купівлі продажу нерухомого майна була вчинена на Кременчуцькій товарній біржі, їй було присвоєно реєстраційний номер 3 98, та зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ». Позивач вважає, що оскільки він та відповідачі, як сторони договору, досягли згоди щодо всіх умов договору, всі зобовязання сторонами були виконані в повному обсязі, договір був зареєстрований в КП «Кременчуцьке МБТІ», тому позивач на підставі статей 128, 153 Цивільного кодексу України та статті 49 Закону України «Про власність», чинний на час укладення договору, набув право власності на спірну квартиру та правомірно володіє нею на теперішній час. На даний час ОСОБА_1 має намір розпорядитись квартирою №72 в будинку №80 по Набережній Лейтенанта Дніпрова в місті Кременчук, але не може цього зробити з тих підстав, що спірний договір був укладений до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року, та не був посвідчений нотаріально, оскільки на той час нотаріального посвідчення такого договору законодавство не вимагало. У звязку із неможливістю іншого способу захисту своїх майнових прав позивач і вимушена звернутись до суду.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 березня 2019 року замінено первісного відповідача по справі на належного.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак його представник - адвокат ОСОБА_6 надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі сторони позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно наданої ним заяви, просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що з позовними вимогами згоден.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно наданої ним заяви, просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі..

Представник третьої особи, Управління державної реєстрації виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, начальник управління ОСОБА_7 надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку її учасників, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

29 жовтня 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі було складено договір купівлі продажу квартири за номером 3-98, за умовами якого ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2.

Реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану вище квартиру була проведена у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером №339 у реєстровій книзі М-2

Згідно змісту технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, а також довідки, виданої 06 червня 2018 року КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» за вих.№61/3340, її власник ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 29 жовтня 1999 року за номером 3-98, розмір частки 1/1.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до державного реєстратора Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області з метою державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, однак рішенням від 15 серпня 2018 року за номером 42546444 йому було відмовлено у звязку із невідповідністю поданих документів, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, укладеного на товарній біржі.

Частиною 3 статті 5 Цивільного кодексу України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За таких обставин, оскільки спірні правовідносини виникли під час чинності Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, то для їх врегулювання слід застосовувати саме цей Кодекс та Закон України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, а також Закон України «Про товарну біржу» № 1956-XII від 10 грудня 1991 року.

Згідно статті 1 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-XII від 10 грудня 1991 року, товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-XII від 10 грудня 1991 року, товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів.

Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-XII від 10 грудня 1991 року передбачені біржові операції та правила біржової торгівлі, зокрема визначено: біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Окрім того, частина 2 зазначеної вище статті чітко встановлює, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-XII від 10 грудня 1991 року, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За викладених обставин, приймаючи до уваги дотримані в сукупності вимоги щодо укладення правочину на товарній біржі у виді договору купівлі продажу квартири за номером 3-98 від 29 жовтня 1999 року, а саме: вид укладеної угоди купівлі продажу, реєстрація угоди на товарній біржі, та приймаючи до уваги відсутність законодавчо встановленої вимоги щодо її нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про те, що спірний правочин укладений відповідно до вимог законодавства, чинного на час її укладення, та відсутність підстав для визнання його недійсним.

Окрім того, згідно зі статтею 128 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 153 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 224 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, що був чинний на дату укладання спірного договору, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Згідно із частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, оскільки між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, всі взаємні зобовязання були виконані повному обсязі, була дотримана процедура набуття права власності, то позивач на підставі статей 128, 153, 224 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року та статті 49 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, правомірно набув право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що на момент укладання спірного договору купівлі продажу на товарній біржі останній не потребував нотаріального посвідчення згідно з нормами законодавства, що діяли на момент його укладання, оскільки його сторони досягли всіх істотних умов договору, що підтверджується підписами останніх, всі зобовязання за цим договором виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», а також приймаючи до уваги повне визнання позову відповідачами, суд вважає про наявність всіх підстав для визнання спірного договору дійсним, у звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 5, 16, 204, 328 Цивільного кодексу України, статтями 128, 153, 224 Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, Законом України «Про товарну біржу» №1957-ХІІ від 10 грудня 1991 року, Законом України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3), представник позивача ОСОБА_2 (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Першотравнева, будинок 20 А, офіс 202), до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 39600, АДРЕСА_4), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: 39600, АДРЕСА_5), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: 39600, АДРЕСА_5), за участю третьої особи Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ігоря Сердюка, будинок 27), про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу квартири №72 в будинку №80 по Набережній Лейтенанта Дніпрова в місті Кременчуці Полтавської області, укладений 29 жовтня 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі та зареєстрований за реєстровим номером 3-98 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Д.О. Зоріна