Дата документу 17.04.2019 Справа № 331/472/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/472/19 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
провадження № 22-ц/807/1601/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А
17 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
ОСОБА_2
при секретарі: Бєловій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2019 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_5 до акціонерного товариства «Альтбанк» як правонаступника публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області: ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного акціонерного товариства «Альтбанк» як правонаступника публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, приватний виконавець ОСОБА_8, про визнання права власності, зняття арешту, визнання договорів недійсними,-
31 січня 2019 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «АльфаБанк», Приватного акціонерного товариства «АльтБанк», третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, у якому просила:
- визнати недійсним договір іпотеки від 30 жовтня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 2756, укладений між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПрАТ «АльтБанк», та ОСОБА_7, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6.
5 лютого 2019 року в рамках зазначеної цивільної справи ОСОБА_4 в порядку статті 195 ЦПК України звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7, АТ «Альфа Банк», ПАТ «Альтбанк» як правонаступника ПАТ «Банк Кіпру» , треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, приватний виконавець ОСОБА_9, в якому просив:
- визнати недійсними кредитний договір № 44/43-1734/2012 від 30.10.2012 р., укладений між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ « Альтбанк», та ОСОБА_7 і договір іпотеки від 30.10.2012р., зареєстрований в реєстрі за № 2756, укладеного між ПАТ «Банк Кіпру», ПАТ «Альтбанк» та ОСОБА_7, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7, АТ «Альфа Банк», ПАТ «Альтбанк» як правонаступника ПАТ «Банк Кіпру», треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, приватний виконавець ОСОБА_8, про визнання права власності, зняття арешту, визнання договорів недійсними обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_7 до АТ «Альфа Банк», ПАТ «Альтбанк» як правонаступника ПАТ «Банк Кіпру», третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.
Одночасно із зверненням до суду із вищезазначеним позовом ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд в якості забезпечення позову зупинити продаж (реалізацію) Державним підприємством «СЕТАМ» обєкта нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. Л-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. № 32; заборонити приватному виконавцю ОСОБА_8 вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію обєкта нерухомого майна за виконавчим провадженням № 57264829, за яким боржником є ОСОБА_7, а саме: нежитлової будівлі літ. Л-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Гоголя, буд. № 32, до ухвалення по справі рішення суду.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2019 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.
Зупинено продаж (реалізацію) Державним підприємством «СЕТАМ» обєкта нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. Л-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. № 32, за номером лоту - 326114, до набрання рішенням законної сили.
Виконання ухвали доручено приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_8, Державному підприємству «СЕТАМ».
В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «Альфа-Банк» у особі представника ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з»явились до суду, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем вид забезпечення позову співмірний із заявленою позивачем вимогою, вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, і про зняття з нього арешту.
Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Враховуючи те, що предметом позову ОСОБА_4 є вимоги про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, яке може бути реалізовано до вирішення даної справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів вважає, що судом зроблено обґрунтований висновок про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Суд правомірно зазначив, що захід забезпечення позову шляхом зупинення продажу (реалізації) Державним підприємством «СЕТАМ» обєкта нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. Л-2, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Гоголя, буд. № 32, до набрання рішенням законної сили, є необхідним для можливості виконання рішення суду по справі у випадку задоволення позову ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на 1/2 частину цього обєкту нерухомості та зняття з нього арешту, накладеного приватним виконавцем ОСОБА_8
Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті спору, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що дії позивача спрямовані виключно на перешкоджання виконанню судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 шляхом звернення стягнення на вказане нерухоме та у зв»яку з цим проведення прилюдних торгів, не заслуговують на увагу, оскільки позов заявлено з підстав наявності у нього права на майно, придбане у шлюбі. Та перспективу обґрунтованості такого позову суд не оцінює на стадії вирішення питання про заходи забезпечення позову, а лише виходить із самої суті цих вимог.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна.
Отже, оскільки обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія не вбачає.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а відтак, є законною і обґрунтованою, тому у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_2