Справа № 457/77/19
провадження №2/457/111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 травня 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

з участю секретаря Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивований тим, що 24 серпня 2017 року відповідачі у м. Трускавець по бульварі Торосевича надавали транспортні засоби громадянам. Того дня близько 14 год. 30 хв. ними було надано на прокат несправний транспортний засіб неповнолітньому, який у зв`язку з несправністю гальм здійснив наїзд на неї ззаду, від чого вона впала на бруківку і отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. За вказаним фактом було зареєстровано кримінальне провадження № 0000506, яке було закрито 18 жовтня 2017 року. Оскільки транспортним засобом, який належить відповідачам, їй заподіяні тілесні ушкодження, то вона вважає, що вони мають відшкодувати їй витрати на лікування та обстеження у розмірі 1803,77 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Пережиті події стали причиною душевних страждань та хвилювань, неспокою, порушення сну. Для підтримання своїх звичних життєвих стосунків вона була змушена вживати заспокійливі та лікувальні препарати. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у її користь 1803,77 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Стец В.М. позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце слухання справи була повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходили.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 24 серпня 2017 року близько 14 год. 30 хв. на ОСОБА_1 невстановлена особа здійснила наїзд на велосипеді на бульварі Торосевича у м. Трускавець. За заявою ОСОБА_4 було внесено відомості у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000503, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході досудового розслідування ОСОБА_1 було призначено судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості наявних у неї тілесних ушкоджень. Як зазначено у постанов про закриття кримінального провадження № 0000503 від 18 жовтня 2017 року, згідно з висновком експерта № 549 від 28 серпня 2017 року у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій молочній залозі у верхньо-зовнішьому квадраті з переходом на грудну клітку зліва, на правому та на лівому коліні, саден на лівій молочній залозі в ділянці вищевказаного синця, тильній поверхні правої кисті біля суглобів середньої фаланги третього та четвертого пальців, її тильній поверхні лівої кисті біля суглобу проксимальної фаланги мізинця. Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім цього, у постанові про закриття кримінального провадження вказано, що основним, безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації транспортних засобів, а його додатковим обов`язковим об`єктом є здоров`я особи та відповідальність за вчинення злочину настає у разі заподіяння фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Враховуючи, що в ході досудового розслідування не встановлено факту заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за даним фактом відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Не зважаючи на те, що підставою для закриття кримінального провадження стало відсутність об`єкта злочину ч. 1 ст. 286 КК України, беззаперечним залишається той факт, що позивачці було все ж заподіяно тілесні ушкодження, чого не заперечується у постанові про закриття кримінального провадження.

Факт надання послуг велопрокату відповідачем ОСОБА_3 підтверджується листом виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 03/М-76у від 28 листопада 2017 року, відповідно до якого працівниками міської ради проведено профілактичну бесіду з підприємцем міського тиру ОСОБА_3 , що надає послуги вело прокату, а також взято у неї усне пояснення щодо наїзду на ОСОБА_1 велосипедиста в парку на День Незалежності.

Крім цього, за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП встановлено, що ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність, а саме: надавав послуги з прокату товарів для спорту та відпочинку у АДРЕСА_1 , без відповідних дозвільних документів без дозволу Трускавецької міської ради на відповідний вид діяльності. Зазначений факт знайшов своє відображення у постанові Трускавецького міського суду Львівської області від 29 вересня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивачка, яка звернулася з позовом про стягнення шкоди, повинна довести наявність усіх чотирьох елементів даного правопорушення.

Суд вважає, що позивачкою доведений факт заподіяння шкоди у вигляді легких тілесних ушкоджень внаслідок неправомірної поведінки відповідачів, оскільки, не зважаючи на те, що кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 було закрито, у ході досудового розслідування все ж було встановлено факт заподіяння їй легких тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідачів.

У п.2, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідачі є завдавачами шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла на лікування витрати у сумі 1803,77 грн. Отже, з відповідачів слід стягнути на користь позивача зазначену суму.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі дійсно вчинили відносно позивача неправомірні дії, а саме: спричинив їй тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, внаслідок яких позивачка змушена була терпіти біль, перебувати на лікуванні, тому з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння, що спричинило шкоду, фізичних і моральних страждань позивачів, які полягають в тому, що у позивачі внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час вищезазначених подій погіршився стан здоров`я, порушився звичний ритм життя, а тому суд полягає, що вимоги позивачки про відшкодування морального (немайнового) шкоди підлягають задоволенню і вважає за необхідне й правильне стягнути відшкодування моральної (немайнового) шкоди на її користь позивачів в сумі 10000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 384,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 1803,77 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а всього 11803,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користь державипо 384,20 грн. судового збору.

Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення у повному обсязі виготовлено 16 травня 2019 року.

Суддя: В. І. Марчук