22.04.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
Головуючого - судді Чішман Л.М.
секретаря Білінської Л.С.
представника позивача Баб?як М.М., представника служби у справах дітей Кур?ята В.Ц.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,-
Виконавчий комітет Житомирської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути на його утримання аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. В обґрунтування позову зазначено, що малолітній син відповідачки 17.10.2018 року був доставлений в педіатричне відділення КУ «Центральної дитячої міської лікарні», оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спритними напоями, не виявляє батьківської турботи до дитини, не може створити належні умови для проживання та виховання дитини.
Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте поважності причин неявки в судове засідання відповідач не зазначила та доказів не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.
Представник позивача, представник служби у справах дітей в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовні заяві.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері, згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7).
Згідно листа директора школи ОСОБА_4 №574 від 05.11.2018 року ОСОБА_2 навчається в першому класі, відвідує групу продовженого дня. Мама ОСОБА_3 працює допізна і тому дала дозвіл, щоб сусід ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_6 забирали дитину зі школи. Мама ОСОБА_3 протягом навчального процесу підтримувала зв'язок з класним керівником ОСОБА_7, відповідала на телефонні дзвінки, і батьківські збори відвідувала, проте учень не забезпечений всім необхідним для навчання. Сусід ОСОБА_5 постійно турбувався про ОСОБА_2, давав кошти на його харчування.
19 жовтня 2018 р. заступником директора з НВР ОСОБА_8, соціальним педагогом ОСОБА_9, практичним психологом ОСОБА_10 було здійснено вихід у сім'ю з метою з'ясування причини вилучення дитини та обстеження житлово-побутових умов проживання учня. Зі слів мами стало відомо, що дитину забрали до лікарні 17 жовтня 2018 р. у зв'язку з хворобою. Дозвіл на обстеження умов проживання дитини мати не дала, пояснюючи це тим, що в будинку не прибрано. 22 жовтня 2018 р. заступником директора ОСОБА_8, соціальним педагогом ОСОБА_9, практичним психологом ОСОБА_10 та працівниками ССД Житомирської міської ради було здійснено спробу відвідання сім'ї. Вдома нікого не було. Класний керівник ОСОБА_7 протягом цього часу неодноразово намагалася додзвонитися до мами, проте на жоден дзвінок остання не відповідала.(а.с.12-13)
Встановлено, що ОСОБА_2 навчається у ЗОШ №15 м. Житомира та відповідно до характеристики дитини, виховується у неповній сім'ї, школу відвідувати не мав бажання. Мотивація навчання відсутня, на уроках працює активно, але без бажання. Працездатність середня - втомлюється ближче до кінця уроку. У хлопчика низький рівень розвитку загального інтелекту. В даний час йому важко працювати на одному рівні з усім класом. Мова недостатньо розвинена: страждає словниковий запас, не може дати розгорнуту відповідь на запитання, не вимовляє багато звуків. За характером спокійний, але першим в спілкування вступає рідко. Бувають проблеми з дотримання правил для учнів. На перерві постійно у русі, шумить, бігає. Не з усіма дітьми класу ладнає. Надає перевагу іграм на телефоні. На уроках часто спостерігається посилений кашель. (а.с.18)
Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.04.2019 року за №396 затверджено висновок, відповідно до якого виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, в судовому засіданні 22.04.2019 року було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11.

ОСОБА_6, яка є сусідкою відповідача пояснила, що ОСОБА_3 сильно зловживає алкогольними напоями, не виконує своїх материнських обов'язків. Вихованням дитини займається старший брат. Сусіди годували дитину, інколи ОСОБА_2 ночував в свідка, оскільки не бажав ночувати в матері. Свідок водила його до школи. Чотири тижні ОСОБА_2 перебував в лікарні, мати була одного разу, в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_11, який є старшим сином відповідача пояснив, що мати ОСОБА_3 не виконує батьківських обов'язків. Вона зловживає спиртними напоями, до неї приходять друзі, дитину не годує, через зловживання алкоголем матір звільнили з роботи. Брат проживає з ним, після лікарні забрав ОСОБА_2 до себе, хлопчик перебуває на його утриманні.

Згідно статей 3, 18 Конвенції Про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року № 780-Х11 (далі - Конвенція) незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина - ОСОБА_2, оскільки відповідач не піклується про фізичний, моральний та духовний стан дитини, не бере участі у її утриманні, не проявляє інтересу до дитини, чим свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Крім того, за правилами частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (Частини 1, 2 ст. 27 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, на підставі норм Сімейного кодексу України з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (дві позовні вимоги немайнового характеру).

Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» суд,-

У Х В А Л И В:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, щомісячно, починаючи з 12.12.2018 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Виконавчий комітет Житомирської міської ради; місцезнаходження: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2, ідентифікаційний номер: 04053625.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2, ідентифікаційний номер: 04053625.

Повний текст рішення виготовлено 03.05.2019 року.

Суддя Л.М. Чішман