Провадження № 2/537/399/2019
Справа № 537/268/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» до ОСОБА_2 про визнання договору позички дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Компанія «Хлортехвод» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, де просить суд винести рішення, яким визнати дійсним договір позички № 16/01-18 від 16 січня 2018 року наземного самохідного транспортного засобу марки Mazda, модель 6, номер шасі (кузова, рами) JMZGJ11, реєстраційний номер НОМЕР_1, з дати його укладення, а саме з 16.01.2018.

В обґрунтування позову посилається на те, що 16.01.2018 між товариством та відповідачем укладено договір позички № 16/01-18 від 16 січня 2018 року наземного самохідного транспортного засобу. Факт передачі предмета договору підтверджується актом прийому-передачі від 16.01.2018. Договір набрав чинності з моменту його укладення, що передбачено п.7.1 договору. Цим же пунктом договору передбачено, що за бажанням однієї із сторін даний договір може бути посвідчений нотаріально. 09.02.2018 ОСОБА_2 отримала від товариства повідомлення про бажання нотаріального посвідчення договору позички, але повідомлення залишено без реагування. Повторне звернення до відповідача 10.10.2018 також залишено без реагування. Цивільним законодавством передбачено обов»язкову письмову форму договору позички між юридичними особами, а також між юридичною та фізичною особою. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне чи часткове виконання, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, вона порушує права ТОВ «Компанія «Хлортехвод», тому товариство змушене звернутися до суду.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позов. У відзиві відповідач вказує, що вона визнає вимоги ТОВ «Компанія «Хлортехвод». Дійсно, 16 січня 2018 року вона з товариством уклала договір позички належного їй транспортного засобу марки Mazda, модель 6, номер шасі (кузова, рами) JMZGJ11, реєстраційний номер НОМЕР_1. Умовами договору визначено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути посвідчений нотаріально, але в силу особистого завантаження вона не змогла цього зробити. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. У відзиві клопотала про розгляд справи у її відсутність.

У зв»язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб марки Mazda, модель 6, номер шасі (кузова, рами) JMZGJ11, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК 212750.

16.01.2018 між ОСОБА_2 як позикодавцем, та ТОВ «Компанія «Хлортехвод» в особі директора ОСОБА_4, що діяв на підставі статуту, як користувачем укладено договір позички № 16/01-18. Предметом договору є наземний самохідний транспортний засіб марки Mazda, модель 6, номер шасі (кузова, рами) JMZGJ11, реєстраційний номер НОМЕР_1, який передавався користувачу у безоплатне користування на строк до 31.12.2018. Договором також передбачені права і обов»язки сторін, порядок повернення об»єкту позички, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів. Пунктом 7.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, за бажанням однієї із сторін договір може бути посвідчений нотаріально.

Цього ж дня сторони договору склали акт приймання-передачі наземного самохідного транспортного засобу.

07.02.2018 та 10.10.2018 ОСОБА_2 надсилалися повідомлення від ТОВ «Компанія «Хлортехвод» з пропозицією нотаріально посвідчити договір позички № 16/01-18 від 16.01.2018, відмітки про їх отримання відповідачем відсутні.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

Згідно із ч. 4 ст. 828 ЦК України договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України, на яку, як на підставу позову посилається позивач, та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

В законодавстві України відсутнє визначення наземного самохідного транспортного засобу, разом з цим статтею 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Пункт "b" статті 1 Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, (дата приєднання Україною 07.09.2005) визначено, що термін "автомобіль" означає будь-який самохідний автотранспортний засіб, що зазвичай використовується для автомобільних перевезень людей чи вантажів або для буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей чи вантажів; цей термін не охоплює сільськогосподарські трактори. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, є частиною національного законодавства України.

Отже, автомобілі (за виключенням сільськогосподарських тракторів) належать до наземних самохідних транспортних засобів.

Як вбачається з статті 828 ч.4, ст.220 ЦК договір позички (безоплатного користування) наземних самохідних транспортних засобів не є нікчемним у зв»язку з недотриманням нотаріального посвідчення, оскільки нотаріальна форма для даного договору не є обов»язковою, письмова форма договору сторонами дотримана. Договоромпозички № 16/01-18 передбачено, що за бажанням однієї із сторін його може бути посвідчено нотаріально.

При цьому суду не доведено факту безповоротного ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення правочину та факту втрати позивачем можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з викладених правових норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд також зазначає, що договір позички носить безоплатний характер, визначені пунктом 2.1 договору права користувача не є предметом розгляду.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відсутністю нотаріального посвідчення договору позички транспортного засобу будь-яким чином порушуються законні права та інтереси ТОВ «Компанія «Хлортехвод» відповідачем ОСОБА_2 у зв»язку з чим підлягають судовому захисту в обраний спосіб, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. ст.5, 10, 13, 19,51, 76, 77, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 218, 220, 827, 828 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання договору позички дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення п итання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 16 квітня 2019 року о 16 год. 00 хв.