Справа № 466/9583/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Борис У.Я.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики за договором, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 600000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та ОСОБА_3 01.05.2017 року укладено договір позики. На виконання якого позивач передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 600000 грн., який зобовязувався їх повернути через 60 календарних днів. Також у доказ того, що кошти були передані позивач покликається на Акт прийому-передачі грошових коштів від 01.05.2017 року.

На момент звернення до суду відповідачем не повернуто кошти ОСОБА_2 У звязку із чим позивач змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачем на день розгляду справи борг не повернений.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було відомо про розгляд справи судом, що стверджується поштовими повідомлення про отримання кореспонденції. Ухилення від участі у судових засіданнях суд розцінює як обраний відповідачем спосіб захисту своїх прав та зловживання процесуальними правами, передбаченими для сторони ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.05.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів на суму 600000 грн. На підтвердження факту передачі коштів сторони уклали Акт прийому-передачі грошових коштів від 01.05.2017 року. Згідно укладеного договору, ОСОБА_3 зобов'язувався повернути грошові кошти ОСОБА_2 через 60 календарних днів з моменту передачі всієї суми, тобто до 30.06.2017 року включно.

Також встановлено, що на даний час ОСОБА_3 своїх зобовязань не виконав, кошти ОСОБА_2 не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 600000 грн., є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає до стягнення судовий збір з врахуванням сплачених коштів позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 598, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 травня 2017 року в сумі 600000 грн. (шістсот тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 6000 грн. (шість тисяч гривень).

Позивач : ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючий за адресою: 79000, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Коновальця, буд.33 (ос.).

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КА №667690, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючий за адресою: 79000, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Музейна, буд.17 (ос.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_4