РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмеьницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

встановив:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказала, що влітку 2016 року вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 вирішили придбати житло, а саме однокімнатну квартиру. Провівши пошуки житла на сайтах ОЛХ та DOM.ria їм сподобалась квартира, яка відповідала всім параметрам пошуку та була доступною за ціною. Зателефонувавши за номером вказаним в оголошені, вони домовились з чоловіком на імя ОСОБА_5 про огляд квартири. Вказаний чоловік зазначив, що він не є власником квартири, а власником квартири є ОСОБА_3, якій вона того ж вечора в присутності двох свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 передала завдаток в сумі 1000 доларів США, як підтвердження намірів щодо придбання нерухомості. На її прохання ОСОБА_3 написала розписку. Через декілька днів ОСОБА_3 передала їм ключі від квартири АДРЕСА_1 і вони мали змогу вселились в квартиру. В той же день вони остаточно домовились, що як тільки ОСОБА_3 владнає свої справи із колишнім чоловіком з приводу арештів накладених на квартиру, вони підуть до нотаріуса оформляти договір купівлі-продажу цієї квартири, та додадуть їй всю суму.

Проживши в квартирі не більше місяця, до них приїхала ОСОБА_3 та повідомила, що її донька на межі відрахування з університету через неоплачені рахунки за навчання, а переоформлення квартири затягується, тому попросила дати їй кошти в сумі 500 доларів США, які будуть зараховані в суму повного розрахунку за квартиру. Порадившись на місці вони з чоловіком вирішили їй допомогти та надали їй 500 доларів США. Через деякий час до них прийшов співмешканець ОСОБА_3 ОСОБА_5, який почав їм розповідати, що його братові терміново потрібна операція, на яку не вистачає грошей, та попросив надати наперед 800 доларів США, які будуть зараховані в кінцеву суму розрахунку за квартиру. Вони погодились та передали йому на наступний день 800 доларів США. Потім захворіла сама ОСОБА_3, на лікування якої вони надали 1000 доларів США. Згодом ОСОБА_3 зареєструвала їх у вказаній квартирі, і вони передали їй 1700 доларів США, які були їй так необхідні для організації власного бізнесу. Після цього ОСОБА_3 їх запевняла, що вони є власниками цієї квартири та можуть розпочати ремонтні роботи, на які вони також витратили 200000 грн..

Одним з наступних кроків ОСОБА_3 по реалізації її злочинного наміру заволодіння їх грошима було те, що вони разом з нею відвідували нотаріальну контору для консультації з приводу укладення договору купівлі-продажу квартири, ними вже було замовлено та оплачено висновок про оцінку майна. Таким чином, внаслідок таких та схожих випадків ОСОБА_3 та її співмешканець ОСОБА_5 отримали від них кошти в сумі понад 10000 доларів США. До останнього моменту вони з чоловіком розраховували, що ці громадяни виконають свій обов'язок перед ними та переоформлять квартиру. Однак, навпаки ОСОБА_3 перестала їм телефонувати і сама почала уникати з ними контактів, а під час їх телефонних розмов почала придумувати різні приводи для перенесення вчинення цих дій або ж і зовсім переставала брати трубку. ЇЇ співмешканець ОСОБА_5 покинув територію України.

Враховуючи таку позицію власниці квартири, вони були змушені звернулись до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст.190 ККУ, про що було внесено відомості до ЄРДР під номером 0002741 від 23.04.2018 року. Після крадіжки, вчиненої в їх квартирі, в них немає іншого доказу, що ОСОБА_3 брала в них кошти, крім скрін-копій їх переписки. Також їм стало відомо, що заборгованість перед комунальними підприємствами внаслідок несплати ОСОБА_3 комунальних платежів складає понад 10000 грн.. Крім того, від чоловіка ОСОБА_3 надійшов лист, в якому ОСОБА_7, наголошуючи, що також є власником 1/2 цієї квартири, вимагає звільнити житлове приміщення протягом 10 днів з моменту отримання листа, та знятись з реєстраційного обліку за даною адресою.

Після цих подій, які трапились з їх родиною, в неї погіршився стан здоровя, її постійно турбують головні болі, їй було поставлено діагноз ситуаційний невроз та призначено дороговартісне лікування. Таким чином, ОСОБА_3 повинна повернути їй безпідставно отримані грошові кошти загальний розмір яких складає 256000 грн.. Тому позивач, посилаючись на положення ст.1212 ЦК України, просить позов задоволити та стягнути з відповідачки на її користь кошти в сумі 256000 грн..

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає, що дійсно отримала від позивачки 2000 доларів США авансу за квартиру, але їй не було відомо про наявність арешту на квартиру. Коли вона дізналась про наявність арешту, то намагалась його зняти, але їй повідомили, що більше коштів за квартиру не буде, оскільки їх отримав ОСОБА_5. Вона відмовилась від укладення угоди, оскільки їй відмовились доплатити решту коштів. Отриманні відповідачкою кошти не є безпідставно отриманими коштами, тому позовні вимоги з вказаних у позовній заяві підстав задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, на яку накладено арешт відповідно до: постанови про накладення арешту на майно б/н від 28.07.2008 року слідчого Головацького Г.Г. (зареєстровано 06.08.2008 року) та постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 від 16.01.2012 року №11496936 (зареєстровано 16.01.2012 року).

ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу від 10.02.2011 року; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №64942635 від 03.08.2016 року; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2; довідкою про склад сімї № 1862/02 від 12.06.2018 року Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов'язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 та 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.570 ЦПК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-122цс14.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає факт отримання авансу від позивачки в сумі 2000 доларів США в рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу квартири.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження передачі відповідачці - ОСОБА_3 грошових коштів в більшому розмірі ніж 2000 доларів США, позивач суду не надала. Не надано суду належних та допустимих доказів і на підтвердження передачі грошових коштів ОСОБА_5 (співмешканцю відповідачки), та їх передачу останнім відповідачці.

Не підтверджує вказаних обставин і надані позивачкою: роздруківка телефонної переписки позивачки та відповідачки, оскільки у ній відсутні будь-які дані щодо сум грошових коштів та дати їх передачі; протоколи допиту від 01.10.2018 року та 08.10.2018 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 отримала за квартиру завдаток 2000 доларів США, інших коштів не отримувала.

Отже, з вищенаведеного вбачається наявність між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому нерухомого майна - квартири (проведення оцінки квартири, реєстрація у квартирі позивачки та членів її сім'ї, передача авансу в сумі 2000 доларів США), а тому відсутні підстави для стягнення грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Разом з тим, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду на загальних підставах з позовом відповідно до правовідносин, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.11,202,205,207,509,570,1212 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (28.09.1993р.н., 29000, АДРЕСА_3).

Відповідач: ОСОБА_3 (1980р.н., ІПН:НОМЕР_1, 29000, АДРЕСА_4)

Дата складання повного тексту рішення суду 22.04.2019 року.

Суддя: