591/6031/18
2/621/496/19

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
23 квітня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
в складі: головуючого - Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування позову зазначено, що протягом 2015 року відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 та згідно наказу командира частини від 06.03.2015 року №71 був зарахований до списків особового складу і призначений на посаду оператора 2 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону.
Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.
Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування №360 від 06.03.2015, Атестату №77, та накладної №2672 від 17.11.2015 року, солдат ОСОБА_1 , Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (на даний час військова частина НОМЕР_1 ) був забезпечений речовим майном, згідно визначених норм, зокрема в особисте користування йому було видано: куртку польову утеплену - 1 шт, ремінь брючний - 1 шт., білизну теплу трикотажну - 1 к-т, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапку феску - 1 к-т, куртку утеплену (Канада) - 1 шт., штани утеплені (Канада) - 1 шт., шолом сталевий - 1 шт, рушник - 1 шт.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551 - XIV, зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно.
Солдат ОСОБА_1 грубо порушив вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_1 . Необхідність стягнення матеріальної шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, зумовлена: систематичним вживанням алкогольних напоїв, у зв`язку із чим і було втрачено речове військове майно, яке було видане у користування відповідачу.
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 18.11.2015 року №1074 за даним фактом командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_2 було призначене службове розслідування. Відповідно до акту результатів службового розслідування, затвердженого ТВО командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.11.2018 року №1668, наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 18.11.2015 року № 1075 та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.11.2015 року № 1079 солдат ОСОБА_1 притягнутий до матеріальної відповідальності на загальну суму 20 038,44 грн.
Даний наказ не оскаржено, а отже він є чинним і підлягає виконанню і з відповідача слід було утримувати визначену суму матеріальної шкоди.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №250 від 19.11.2015 року солдат ОСОБА_1 звільнений наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 12 листопада 2015 року № 99 (по особовому складу) з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічмана, старшого мічмана) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 19 листопада 2015 року виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області.
Крім того, на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки на утримання за втрачене речове майно №54 від 18.11.2015 за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, термін носіння якого не закінчився, а саме: куртка польова утеплена - 1шт, ремінь брючний - 1 шт, білизна тепла трикотажна - 1 к-т, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапка - феска - 1 к-т, на загальну суму 958,41 грн.
Зважаючи на ті обставини, що солдат ОСОБА_1 був звільнений з військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків (за службовою невідповідністю) військова частина має право на утримання з останнього вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.
Після звільнення з лав Збройних Сил України солдатом ОСОБА_1 , згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань виданої помічником командира з фінансово-економічної роботи - начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2018 року № 944, добровільно відшкодував кошти у сумі 554,81 грн. за речове майно термін носіння якого не закінчився, тобто частково відшкодувавши завдані державі збитки, визнав свою вину.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_3 направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Належним чином повідомлений про розгляд справи, у тому числі, шляхом розміщення оголошенням на офіційному сайті судової влади, відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 наказом №71 від 06.03.2015 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 на посаду оператора 2 обслуги і реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону, ВОС 140543, шпк "солдат". (а. с. 10).
Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування №360 від 06.03.2015, Атестату №77, та накладної №2672 від 17.11.2015 року, солдат ОСОБА_1 , Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (на даний час військова частина НОМЕР_1 ) був забезпечений речовим майном, згідно визначених норм, зокрема в особисте користування йому було видано: куртку польову утеплену - 1 шт, ремінь брючний - 1 шт., білизну теплу трикотажну - 1 к-т, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапку феску - 1 к-т, куртку утеплену (Канада) - 1 шт., штани утеплені (Канада) - 1 шт., шолом сталевий - 1 шт, рушник - 1 шт. (а. с. 11, 12, 13).
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №250 від 19.11.2015 року солдат ОСОБА_1 звільнений наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 12 листопада 2015 року № 99 (по особовому складу) з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічмана, старшого мічмана) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 19 листопада 2015 року виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області. (а. с. 26).
У зв`язку з виявленням нестачі інвентарного речового майна при звільненні ОСОБА_1 , наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 18.11.2015 року №1074 за даним фактом було призначене службове розслідування. (а. с. 15).
Відповідно до акту результатів службового розслідування, затвердженого ТВО командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.11.2018 року №1668, наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 18.11.2015 року № 1075 та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.11.2015 року № 1079 солдат ОСОБА_1 притягнутий до матеріальної відповідальності на загальну суму 20 038,44 грн. (а. с. 16-18, 20-21, 22-23, 24)
Крім того, на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки на утримання за втрачене речове майно №54 від 18.11.2015 за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, термін носіння якого не закінчився, а саме: куртка польова утеплена - 1шт, ремінь брючний - 1 шт, білизна тепла трикотажна - 1 к-т, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапка - феска - 1 к-т, на загальну суму 958,41 грн. (а. с. 26, 27).
Таким чином, ОСОБА_1 був звільнений з військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків (за службовою невідповідністю) військова частина має право на утримання з останнього вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.
Після звільнення з лав Збройних Сил України солдатом ОСОБА_1 , згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2018 року № 944, добровільно відшкодував кошти у сумі 554,81 грн. за речове майно термін носіння якого не закінчився, тобто частково відшкодувавши завдані державі збитки. (а. с. 28).
Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року № 2171-III.
Згідно з п. 2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Відповідно до п.14 Положення - військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.16 Положення - розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово- роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Згідно п.30 Положення - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення гро стягнення з неї заподіяної шкоди командир(начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Згідно п.31 Положення - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV. зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.
За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880.
Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, належить стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 280 - 284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , р/р НОМЕР_5 в ГУ ДКС України в Сумській області) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду у повному обсязі складено 23.04.2019.
Головуючий -