Головуючий в 1 інстанції Шатілова Л.Г.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 26 лютого 2019 року у цивільній справі № 263/4691/17 за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2018 року, зацікавлені особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполі Донецької області від 29.03.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні місцем загального користування та зобов'язання здійснити певні дії строком на рік, з дня ухвалення судового рішення та повернути виконавчий лист ОСОБА_3, у зв'язку з наданням відстрочки, посилаючись на те, що вона працює у громадській організації з дітьми-інвалідами та має незначний заробіток. На теперішній час вона доглядає за сином-інвалідом з дитинства, розлучена, у зв'язку з чим змушена забезпечувати себе та сина-інваліда самостійно. Пенсії, яка призначена державою її сину по інвалідності, не вистачає на його потреби, у тому числі лікування та придбання слухових апаратів. Ці обставини, не дозволяють їй у даний час виконати рішення суду, а відстрочка виконання рішення потрібна для того, щоб зібрати потрібну суму коштів для сплати робітникам за знесення перегородки та дверей та вивезення сміття на звалище.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 26 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2018 року, зацікавлені особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_3 відмовлено.

З даною ухвалою не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з'ясував обставини справи і постановив ухвалу з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати ухвалу суду.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

ОСОБА_2 до суду не з'явилася, повідомлена про час і місце судового засідання належним чином.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області до суду не з'явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника і зацікавленої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2018 року ОСОБА_2 зобов'язано за власний рахунок знести перегородку та вхідні двері у коридорі загального користування між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Постановою Апеляційного суду Донецького області від 21.06.2018 року вказане рішення суду першої інстанції від 29.03.2018 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя Кукуц Т.І. від 18.10.2018 року було відкрито виконавче провадження №57422012, на виконання виконавчого листа, виданого 31.07.2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області на підставі вказаного рішення суду від 29.03.2018 року по справі №263/4691/17.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення…. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням суду від 29.03.2018 року було встановлено, що діями ОСОБА_2 були порушені протипожежні вимоги, будівельні норми та правила, а також права співвласників багатоквартирного будинку, відновлення яких даним рішенням і було зобов'язано вчинити заявника.

На обґрунтування доводів заяви ОСОБА_2 було додано лише копію довідки МСЕК м. Донецька від 20.10.2008 року, згідно з якою ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи з дитинства та йому протипоказана робота на висоті та на рухомих механізмах, а також копію свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно з яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано 10.05.1994 року. Однак, жодного належного та достовірного доказу тяжкого матеріального становища у ОСОБА_2, на який остання посилається, а також наявності інших істотних умов, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим суду не надано. При цьому суд не буре до уваги раніше надані ОСОБА_2 довідки про розмір її пенсії та заробітку, оскільки вони стосуються квітня 2018 року.

При цьому, суд правильно встановив, що син заявника є інвалідом, хвороба останнього має тривалий характер, його інвалідність визначена безстроково, та ця обставина як і сам матеріальний стан заявника не можуть істотно ускладнювати виконання рішення суду, яке в свою чергу, має немайновий характер.

Також суд дійшов правильного висновку, що заявником жодним чином не обґрунтовано необхідності відстрочення виконання рішення суду саме на максимально передбачений законодавством строк.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019 року.

Суддя