Ухвала

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 645/346/18

провадження № 61-6663ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до автогаражного кооперативу «Велозаводська», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до автогаражного кооперативу «Велозаводська» (далі - АГК «Велозаводська»), третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору про надання правових послуг недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та АГК «Велозаводська», від імені якого діяв голова правління кооперативу ОСОБА_2 було укладено договір про надання правових послуг. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 стало відомо від членів АГК «Велозаводська», що ОСОБА_2, як голова правління кооперативу, загальними зборами кооперативу не обирався, а також про існування рішення суду щодо скасування державної реєстрації статуту товариства. Редакцією статуту кооперативу від 12 лютого 1987 року, яка діяла на час укладання спірного договору від 11 листопада 2015 року, не було передбачено обрання правління кооперативу, в тому числі голови правління, зборами уповноважених членів представників АГК «Велозаводська», оскільки такий орган управління як збори уповноважених членів представників АГК «Велозаводська» не є органом управління кооперативу та не мав права приймати рішення щодо обрання правління кооперативу, його голови, тому що ці питання, відповідно до статуту кооперативу належать до виключної компетенції вищого органу кооперативу - загальних зборів, а умови дотримання порядку скликання зборів та їх проведення - кворуму відповідно до Статуту кооперативу.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 вважала, що ОСОБА_2 як представник юридичної особи, який вчиняв правочин від 11 листопада 2015 року, не мав повноважень щодо представництва інтересів юридичної особи АГК «Велозаводська», оскільки правління кооперативу, в тому числі і голова правління кооперативу, обираються виключно загальними зборами, а тому просила визнати вказаний правочин недійсним.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подала 23 березня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, що суди попередніх інстанцій зробили помилкові висновки щодо дійсності правочину, посилаючись на те, що членами АГК «Велозаводська» договір від 11 листопада 2015 року був схвалений зборами уповноважених представників кооперативу від 11 березня 2016 року та в подальшому оспорений не був. Вважає, що збори уповноважених представників не є вищим органом управління АГК «Велозаводська», а тому висновки судів у розумінні статті 241 ЦК України не відповідають дійсності.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання договору про надання правових послуг недійсним.

Отже, справа № 645/346/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 645/346/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до автогаражного кооперативу «Велозаводська», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат