Постанова

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2/1522/7661/11

провадження № 61-3030св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. М., від 21 грудня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у справі № 2/1522/7661/11 за позовом публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ) до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2014 року у справі № 2/1522/7661/11 стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 952 383, 93 грн. 27 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі - ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк») було укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4408, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк». Також 27 березня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги № 2, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Посилаючись на зазначені обставини, «ФК «Довіра та гарантія» просило суд змінити стягувача у справі № 2/1522/7661/11 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Свяченої Ю. Б., від 28 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відмовлено у задоволенні заяви про заміну стягувача на його правонаступника у справі №2/522/7661/11.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що після закінчення судового провадження заміна сторони її правонаступником можлива лише на стадії виконавчого провадження, а заявник просив замінити сторону по справі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну стягувача на його правонаступника у справі №2/522/7661/11. Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні за виконавчим листом у справі № 2/1522/7661/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 Б, , ОСОБА_6 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, у якій, зокрема, вказано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження, шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. В іншому випадку сторона позбавляється права на примусове виконання рішення суду, в тому числі на отримання виконавчого листа, а сама отримана вимога не забезпечується жодним чином.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2018 року ОСОБА_6 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року та залишити в силі ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Приймаючи нове рішення у справі, апеляційний суд не врахував відсутність відкритого виконавчого провадження та безпідставно застосував правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду ОСОБА_6 поновлено строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року та відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У квітні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, у розмірі 1 090 418, 27 грн (справа № 2/1522/7661/11) (т.1, а.с. 3-6).

У грудні 2011 року до ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року, укладеного між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (т.1, а.с. 112).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 30 січня 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду (т.1 а.с. 260).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 30 січня 2014 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0044/85/83646 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 952 383, 93 грн (т.1 а.с. 261-264).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року змінено у частині стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитом. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмір 941 083, 49 грн (т.1, а.с. 321-274).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2014 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси 30 січня 2014 року, а справу у частині зустрічного позову передано до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1, а.с. 325-327).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки залишено без розгляду (т.1, а.с. 352).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1, а.с. 380).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог (т.2, а.с. 46-50).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 378 ЦПК України, 2004 року, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Відповідно до положень статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України, 2004 року, та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора у зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відсутність відкритого виконавчого провадження на час розгляду судом заяви про заміну сторони у такому провадженні не є перешкодою для вирішення судом цього питання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Апеляційний суд, приймаючи нове рішення у справі правильно застосував вищезазначені норми матеріального та процесуального права, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта