Номер провадження 2/754/521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Безносенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв?язку із залиттям, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку із залиттям, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_2 проживає у квартирі № 176 того ж будинку. 05.08.2016 року квартиру позивачки було затоплено. 08.08.2016 року комісією ЖЕД-313 у складі: майстра ремгрупи ОСОБА_5, майстра техдільниці ОСОБА_6, слюсаря-сантехніка ОСОБА_7, в її присутності було складено Акт про те, що 05.08.2016 року сталося залиття з квартири АДРЕСА_2. Комісія встановила, що залиття квартири сталося внаслідок розгерметизації корпусу лічильника холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_2. Внаслідок залиття її квартири всі кімнати в різній мірі пошкоджені та потребують ремонту. В кухні необхідно проводити ремонт стелі, стін, підлоги, у спальній кімнаті - ремонт стін, у ванній кімнаті - пошкоджені двері, у туалеті - ремонт стін, пошкоджені двері, у коридорі - необхідне ремонт стелі, стін, підлоги. При повторному огляді квартири 24.10.2016 року виявлено також здуття паркету у спальній кімнаті. З метою оцінки спричиненої їй майнової шкоди ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Агентство Експертної Оцінки». В результаті 27.10.2016 року був складений Висновок, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту становить 66328, 00 грн. Також позивачці завдана моральна шкода, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, оскільки з'явилася необхідність вести постійний діалог з працівниками ЖЕД, проводити оцінку вартості спричиненої матеріальної шкоди, через що почалися проблеми на роботі та в сім'ї, позивачка постійно хвилюється, що відповідачка відмовляється розмовляти та домовлятися про відшкодування шкоди, через сирість у житлі вона змушена проживати в умовах, де сирі стіни та стеля, здутий паркет на підлозі, пошкоджена електропроводка, позивачку постійно б'є струмом, через такі житлові умови вона не може запросити в гості друзів та колег по роботі. Завдану їй моральну шкоду вона оцінює у 10000, 00 грн. Оскільки відповідачі не бажають добровільно відшкодувати завдану шкоду позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ЖЕД № 313 Деснянського району на її користь грошові кошти у розмірі 66328, 00 грн. матеріальної шкоди; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ЖЕД № 313 Деснянського району на її користь грошові кошти у розмірі 10000, 00 грн. моральної шкоди; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ЖЕД № 313 Деснянського району на її користь грошові кошти у розмірі 1800, 00 грн. за проведення оцінки вартості завданої шкоди; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ЖЕД № 313 Деснянського району на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 781, 28 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.04.2017 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

06.06.2017 року представником відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» подано Заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що КП є господарюючим суб'єктом на праві господарського відання відносно житлового будинку АДРЕСА_1 та є його балансоутримувачем відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 року № 48. Відповідно до Статуту предметом діяльності КП «Керуюча компанія» є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, здійснення відповідно до вимог законодавства контролю за використанням житлових приміщень за призначенням, переплануванням та вжиття заходів в установленому порядку. Згідно із Положенням про житлово-експлуатаційну дільницю, затвердженим директором КП «Керуюча компанія», житлово-експлуатаційна дільниця № 313 не є юридичною особою та створена наказом директора підприємства, є структурним підрозділом КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», має круглу печатку та штамп зі своєю назвою. Відповідно до Положення про житлово-експлуатаційну дільницю ЖЕД здійснює належне утримання житлового та нежитлового фонду, який перебуває на обслуговуванні КП «Керуюча компанія», інженерного обладнання будинків, забезпечує санітарний стан житлових будинків та прибудинкових територій і їх упорядкування, проводить огляди технічного стану житлових будинків з метою прийняття своєчасних дій по його належному утриманню. Позивач стверджує, що до порушення її цивільного права, завдання їй майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, причетний Відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». При цьому Позивач посилається на Постанову КМУ № 529 від 20.05.2009 року щодо зобов'язання ЖЕД надавати споживачам послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого та холодного водопостачання. Також стверджує, що ЖЕД-313 має своєчасно проводити повірку лічильників, посилаючись при цьому на постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року. Вказані посилання Позивача є помилковими та не відповідають дійсності. Відповідно до акту ЖЕД-313 від 08.08.2016 року встановлено, що 05.08.2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з вищерозташованої квартири № 176. Комісією встановлено, що залиття сталося внаслідок розгерметизації корпусу лічильника холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76 технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підготовку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних мереж тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом провадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових (загальних, профілактичних) та позапланових оглядів. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). Загальні огляди будинку АДРЕСА_1 проводились ЖЕД-313 відповідно до наказу від 03.03.2016 року. Відповідно до висновків технічної комісії, вказаних в актах від 25.04.2016 року, 21.09.2016 року, виявлені невідповідності не несуть загрози життю та здоров'ю людей та не впливають істотно на стан будівельних конструкцій та інженерних мереж. Отже, твердження Позивача про те, що ЖЕД не здійснює належний контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку АДРЕСА_1 не відповідає дійсності. Що стосується посилань позивача на постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року "Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт", як на доказ вини КП «Керуюча компанія», а також на те, що саме ЖЕД-313 має своєчасно проводити повірку лічильників, то представник вважає вказане твердження помилковим. Також відповідно до п. 13 постанови КМУ № 869 встановлено, що межею експлуатаційної відповідальності (точкою розподілу) між внутрішньобудинковими та внутрішньоквартирними системами холодного водопостачання є система від зовнішньої стіни будинку до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача. Тобто, зона експлуатаційної відповідальності КП «Керуюча компанія» закінчується до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка, а лічильник холодного водопостачання знаходиться вже після запірної арматури. Отже посилання Позивача на постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року є безпідставним, оскільки у даному випадку КП «Керуюча компанія» не є виконавцем послуг з холодного водопостачання. За умов відсутності неправомірних дій чи бездіяльності КП «Керуюча компанія» відсутні також інші обов'язкові складові елементи правопорушення, які є правовою підставою відповідальності за спричинену шкоду, а саме: безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями особи і шкодою та вини особи, що заподіяла шкоду. На підставі вищевикладеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та стягнути завдану шкоду та інші витрати на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2

06.06.2017 року відповідачкою ОСОБА_2 подано Заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що у травні 2015 році в її квартирі АДРЕСА_2 працівниками ЖЕД № 312 було встановлено сертифікований лічильник холодного водопостачання тип ЕТ 1,5 U, номер 102280730, пломба КП ДИР ЖЕК 312, що підтверджується відповідними записами у паспорті лічильника.05.08.2016 року сталася розгерметизація корпусу лічильника холодного водопостачання, що призвело до залиття як її квартири, так і квартир, що знаходяться поверхами нижче, про що їй було повідомлено працівниками ЖЕД № 313.Твердження позивача про те, що відповідачка нібито відмовляється з нею розмовляти та домовлятися, не відповідає дійсності та спростовується як обставинами справи, так і поясненнями мешканця ОСОБА_8Вона намагалася вирішити питання з позивачкою, але остання не погодилася на її умови. Крім того, заяви позивача про її моральні страждання через те, що її нібито постійно б'є струмом через пошкоджену електропроводку не підтверджується навіть актами ЖЕД-313 від 08.08.2016 року та від 24.10.2016 року, які позивач використовує як головні докази своїх вимог. Також слід зазначити, що залиття квартири Позивача жодним чином не може вплинути на електропостачання вказаної квартири, а короткі замикання можуть бути наслідком лише недосконалості електротехнічних комунікацій та відсутності електронних пристроїв заземлення та запобіжників.Також позивач не наводить жодних доказів своїх моральних страждань та їх причин: проблеми на роботі, в сім'ї, постійні удари струмом, неможливість запрошення друзів та колег. В позові також відсутнє обґрунтування причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою відповідачки та шкодою, про яку вона заявляє.Що стосується розміру шкоди, то заявлена позивачем сума вражає своєю безпідставністю. Висновок про вартість відновлюваного ремонту для відшкодування збитків, зробленого ТОВ «Агенство Експертної Оцінки» на підставі Договору № 14 від 24.10.2016 р., не є допустимим доказом у цій справі, оскільки відповідачку не було запрошено на проведення обстеження і оцінки спричиненої шкоди; зі змісту позову не зрозуміло на яких правових і фактичних підставах, було зроблено висновок про нанесену шкоду у розмірі 66328, 00 грн.; не зазначено методику розрахунку шкоди, що використовувалась під час обрахунку (порівняльну, балансову, амортизаційну і т. ін.), які фактичні дані враховувалися, оцінка пошкоджень, не надано підтверджуючих документів первинного стану приміщень, що постраждали, та не надано калькуляцію відновлювальних робіт тощо. Кошторис збитків та ремонтно-відновлюваних робіт відсутній. Більш того, надані позивачем акти ЖЕД-313 від 08.08.2016 року і від 24.10.2016 року, як докази тверджень позивача, не можуть бути враховані з огляду недопустимість. Зокрема, аналіз зазначених актів свідчить про порушення встановленого законом порядку їх складання, що свідчить про їх незаконність. Зазначені акти були складені неповноважною комісією та не відображають всіх необхідних даних, що вказує на незаконність їх використання і врахування. На підставі викладеного відповідачка просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

27.10.2017 року до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що залиття трапилось внаслідок розгерметизації корпусу лічильника, який встановлений на системі холодного водопостачання, опломбований, заміні не підлягав, що і призвело до залиття розташованої нижче квартири. ЖЕД-313 після опломбування вищезгаданого лічильника було взято його на облік та обслуговування, як це передбачено Законом та нормативно-правовими документами, зокрема Наказом № 76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Відповідно до висновку виробника лічильника ТОВ «ГІДРОТЕК» лічильник холодної води номер 102280730, що був встановлений в її квартирі, вийшов з ладу з причини порушення умов експлуатації, а саме перевищення максимально допустимого тиску. Враховуючи, що відповідачка є лише користувачем холодної води та не має жодного відношення по регулювання тиску, з яким подається холодна вода у будинку, це вчергове підтверджує відсутність її вини у заподіянні будь-якої шкоди Позивачу, що є обов'язковою умовою для відшкодування шкоди. З аналізу актів законодавства, де вживається поняття «опломбування приладів обліку», передусім постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Правил користування системами центрального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 року № 190, випливає правове значення суті опломбування лічильників. Воно полягає в тому, що виконавець послуг шляхом здійснення опломбування виключає можливість будь-якого несанкціонованого впливу інших, ніж виконавець, осіб на працездатність і цілісність приладу обліку, з одночасним взяттям на себе відповідальності за належний стан такого приладу. На підставі викладеного відповідачка просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

09.11.2017 року відповідачкою ОСОБА_2 подано додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що методологія, використана у Висновку під час обрахунку відновлювального ремонту не може бути використана, так як є спеціальним документом для обрахунку ремонту юридичними особами з додатковими витратами та з метою отримання прибутку, що не узгоджується з нормами Цивільного кодексу України про відшкодування збитків, завданих неправомірними діями. Також, у розділі 2 Висновку (Методологія оцінки) визначено, що оцінка здійснюється витратним підходом поточної вартості з подальшим коригуванням на суму зносу, але в жодному розділі не зазначено ані суми, ані розміру амортизації матеріалів первинного стану ремонту у квартирі Позивача, а здійснено оціночну вартість нового ремонту всієї квадратури квартири. Оціночна вартість квартири, що належить Позивачу, згідно документації, наведеної у Висновку, становить близько 80 тисяч гривень, а відновлювальні роботи внаслідок залиття становлять 66328, 00 гривень, що явно не може відповідати дійсності. Також викликає сумнів достовірність та припустимість як доказ зазначений вище Висновок, адже закінчення складання Висновку припадає на день обстеження 24.10.2016 року (Акт про залиття) та укладання договору № 14 від 24.10.2016 року про здійснення оцінки відновлювальних робіт в результаті залиття. Для здійснення вивчення матеріалів, з яких здійснено первинний ремонт, об'єму робіт, що необхідні для відновлювального ремонту необхідний певний час, а в даному випадку всі дії та підготовлена документація збігаються у часі, що може свідчити про фіктивність наданих Позивачем документів з метою незаконного отримання грошових коштів шляхом застосування відомостей, що не відповідають дійсності. Крім того, Висновок про вартість є нікчемним доказом у справі, так як не надано Свідоцтва, що підтверджує кваліфікацію експерта-оцінювача, не надано Ліцензії та Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, тому неможливо визначити, чи має право ТОВ «Агентство експертної оцінки» в особі оцінювача ОСОБА_9 та Директора ОСОБА_14 взагалі надавати такі висновки. Також на увагу заслуговує той факт, що у Висновку зазначено, що юридична особа, яка підготувала та надала вказаний висновок не несе жодної відповідальності за його подальше використання. Тому не може визнаватися як доказ.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2017 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Безносенко Т.І. - у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог до КП «Керуюча компанія" з підстав, наведених у запереченнях.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, представників відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування частини квартири від 03.01.2002 року (а.с. 10-11) та Договором дарування Ѕ частини квартири від 30.03.2011 року (а.с. 20-21).

Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до Акту від 08.08.2016 року № 43, складеного комісією у складі: майстра ремгрупи ОСОБА_5, майстра техдільниці ОСОБА_6, слюсаря-сантехніка ОСОБА_7, у присутності мешканки кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_1, встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок розгерметизації корпусу лічильника холодного водопостачання у АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Відповідно до Акту від 24.10.2016 року, складеного комісією у складі: майстрів техдільниці ОСОБА_11, ОСОБА_12, у присутності мешканки кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_1, при повторному обстеженні встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок розгерметизації корпусу лічильника холодного водопостачання у АДРЕСА_2 (а.с. 13).

В обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди позивачкою подано до суду Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1, згідно якого вартість проведення відновлювального ремонту становить 66328, 00 грн. (а.с. 108-122), та додатки до висновку про вартість проведення відновлювального ремонту (а.с. 123-157).

З метою відновлення свого порушеного права позивачка ОСОБА_1 понесла витрати, пов'язані з складанням звіту про розмір завданої матеріальної шкоди, у сумі 1800,00 грн.

У своїх позовних вимогах позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду.

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_2 вказує, що її вини у залитті немає, а тому вона не повинна відшкодовувати завдану шкоду.

Представник відповідача КП "Керуюча компанія", заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що вини КП у завданні шкоди немає, є вина виключно власника квартири ОСОБА_2, яка і повинна нести відповідальність за завдану шкоду.

Перевіряючи наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Як вбачається з Висновку ТОВ «Гідротек» № 01/31/03/2017, лічильник холодної води номер 102280730 вийшов з ладу з причини порушення умов експлуатації, а саме перевищення максимального допустимого тиску (а.с. 81).

Але при цьому слід зазначити, що судом даний висновок, як беззаперечений факт відсутності вини власника квартири у залитті, не приймається, оскільки з нього неможливо встановити, яким чином проводився огляд лічильника, коли саме та яким чином вказаний був наданий для огляду.

Крім того, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, що вказане ТОВ має повноваження на проведення експертних досліджень лічильників, представники Товариства мають відповідну кваліфікацію і право досліджувати причини входу з ладу лічильників.

Також слід зазначити, що твердження відповідачки про те, що лічильник був встановлений працівниками ЖЕД, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не були доведені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що залиття квартири АДРЕСА_1 05.08.2016 року сталося саме з вини власника квартири ОСОБА_2 Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами.

Заперечення відповідачки ОСОБА_2 стосовно того, що залиття квартири № 161 сталося не з її вини, суд до уваги не приймає оскільки дані заперечення спростовуються належними та допустимими доказами, зібраними під час розгляду справи по суті.

Що стосується посилання позивача на те, що у залитті її квартири є й вина КП "Керуюча компанія", то судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» є господарюючим суб'єктом на праві господарського відання відносно житлового будинку АДРЕСА_1 та є його балансоутримувачем відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 року № 48.

Відповідно до Статуту предметом діяльності КП «Керуюча компанія» є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, здійснення відповідно до вимог законодавства контролю за використанням житлових приміщень за призначенням, переплануванням та вжиття заходів в установленому порядку.

Згідно із Положенням про житлово-експлуатаційну дільницю, затвердженим директором КП «Керуюча компанія», житлово-експлуатаційна дільниця № 313 не є юридичною особою та створена наказом директора підприємства та являється структурним підрозділом КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», має круглу печатку та штамп зі своєю назвою (а.с. 79).

Позивачка у своїх позовних вимогах стверджує, що до порушення її цивільного права, завдання їй майнової шкоди та моральної шкоди, причетний і відповідач - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». При цьому Позивач посилається на Постанову КМУ № 529 від 20.05.2009 року щодо зобов'язання ЖЕД надавати споживачам послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого та холодного водопостачання. Також у позовних вимогах позивачка посилається на те, що ЖЕД-313 має своєчасно проводити повірку лічильників, при цьому вказує про постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року.

Відповідно до акту ЖЕД-313, який є структурним підрозділом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», від 08.08.2016 року встановлено, що 05.08.2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири № 176.

Комісією встановлено, що залиття сталося внаслідок розгерметизації корпусу лічильника холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76 технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підготовку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних мереж тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом провадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових (загальних, профілактичних) та позапланових оглядів. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період.

Загальні огляди будинку АДРЕСА_1 проводились ЖЕД-313 відповідно до наказу від 03.03.2016 року. Згідно із висновками технічної комісії, зазначеними в актах від 25.04.2016 року, 21.09.2016 року виявлені невідповідності не несуть загрози життю та здоров'ю людей та не впливають істотно на стан будівельних конструкцій та інженерних мереж (а.с. 73-78).

Отже твердження Позивача про те, що ЖЕД не здійснюється належний контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку АДРЕСА_1 не відповідають дійсності.

Що стосується посилання позивачки на постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року "Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт", то слід зазначити наступне.

Пунктом 13 постанови КМУ № 869 встановлено, що межею експлуатаційної відповідальності (точкою розподілу) між внутрішньобудинковими та внутрішньоквартирними системами холодного водопостачання є система від зовнішньої стіни будинку до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача. Тобто, зона експлуатаційної відповідальності КП «Керуюча компанія» закінчується до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка, а лічильник холодного водопостачання знаходиться вже після запірної арматури.

Отже посилання Позивача на постанову КМУ № 474 від 08.07.2015 року, як на доказ вини КП «Керуюча компанія», оскільки саме ЖЕД-313 має своєчасно проводити повірку лічильників є безпідставним, оскільки в даному випадку КП «Керуюча компанія» не є виконавцем послуг з холодного водопостачання.

Зважаючи на встановлені по справі обставини, суд вважає, що вини КП "Керуюча компанія" у залитті, що сталося у квартирі № 161, немає, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Що стосується розміру шкоди, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи заперечення відповідача щодо розміру матеріальної шкоди, судом було задоволено клопотання відповідача та призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24423/17-43 від 30.11.2018, проведеної провідним судовим експертом лабораторії інженерно-технічних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гучко О.В., визначити у повному обсязі розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, згідно Актів ЖЕД-313 від 08.08.2016 та від 24.10.2016, не вбачається за можливе, оскільки в квартирі виконані ремонтні роботи, слідів залиття опоряджувальних покриттів стін, стелі, дверних коробок та дверних полотен не виявлено; визначити за результатами обстеження попередній стан опорядження стін та стель приміщень квартири не вбачається за можливе. Визначити яка реальна вартість відновлювального ремонту пошкоджених ділянок (стелі, частини стіни), які зазначені в Актах ЖЕД-313 про залиття від 08.08.2016 та від 24.10.2016, з урахуванням первинного їх стану (до факту затоплення на дату 04.08.2016), технічного стану матеріалів, що були пошкодженні, зносу та амортизації матеріалів, які були використані в первинному ремонті на дату 04.08.2016, що були пошкоджені внаслідок залиття 05.08.2016 не вбачається за можливе, оскільки в квартирі виконані ремонтні роботи, слідів залиття опоряджувальних покриттів стін, стелі, дверних полотен та дверних коробок не виявлено; визначити за результатами обстеження попередній стан опорядження стін та стель приміщень квартири не вбачається за можливе. Розмір матеріального збитку, спричиненого власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття рідиною покриттів підлог в приміщеннях квартири з вище розташованих приміщень будинку, які зазначені в Актах ЖЕД-313 про залиття від 08.08.2016 та від 24.10.2016, згідно результатів проведеного обстеження та даних матеріалів справи, на момент дослідження складає 18754, 00 грн.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Враховуючи викладені положення діючого законодавства, саме на власника покладається обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв'язку із використанням належного йому майна. З огляду на наведене, оскільки об'єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи, встановлено, що залиття квартири позивачки відбулося внаслідок вини відповідачки, то шкода, заподіяна залиттям квартири, підлягає стягненню саме з відповідача, як власника квартири.

Заперечення відповідачки ОСОБА_2 щодо того, що Акт, складений комісією ЖЕДу-312, не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому не можна вважати встановленою причину залиття квартири № 161, суд не бере до уваги, оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, невідповідність акту вимогам діючого законодавства жодним чином не спростовує встановлену причину залиття квартири № 161.

Також судом не приймаються до уваги заперечення відповідачки стосовно того, що вона є лише користувачем холодної води та не має жодного відношення до регулювання тиску, з яким подається холодна вода у будинку, а тому її вина у заподіянні позивачці шкоди відсутня, оскільки дані заперечення є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Також слід зазначити і про те, що Висновок судової будівельно-технічної експертизи у суду не викликає сумнівів щодо об'єктивності викладених у ньому відомостей, а тому приймається судом до уваги, як доказ розміру матеріальної шкоди, завданої позивачці, а тому саме розмір шкоди, визначений у Висновку, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, а саме 18754, 00 грн.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і витрати на проведення оцінки у розмірі 1800, 00 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При розгляді справи встановлено, що позивачці діями відповідачки ОСОБА_2, дійсно, було завдано моральну шкоду, що виразилася в тому, що внаслідок залиття квартири вона отримує душевні страждання, завдання шкоди відповідачкою негативно вплинуло на позивачку, а відмова відшкодувати грошові кошти лише посилило негативні наслідки від залиття, але разом з тим суд вважає, що розмір шкоди є завищеним і становить 1 000, 00 грн., який суд вважає достатнім для відновлення морального стану позивачки.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачкою наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_2 матеріальної, моральної шкоди та інших витрат, що завдані нею у зв'язку із залиттям квартири № 161, а тому суд вважає позов ОСОБА_1 частково підставним та обґрунтованим, а тому таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 781, 28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1190, 1192 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв?язку із залиттям - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям, грошові кошти у розмірі 18754, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000, 00 грн., витрати за проведення оцінки у розмірі 1800, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 781, 28 грн.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 до ЖЕД 313 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідачка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_8.

Відповідач - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", код 39605452, адреса: м. Київ, вул. Закревського, 15.

Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська