Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 200/2271/17

провадження № 61-2243св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у складі судді Варенко О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради, про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 жовтня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 березня 2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після розлучення відповідач виїхав на проживання на тимчасово окуповану територію до Автономної Республіки Крим і не брав участі у вихованні дитини. Але на початку 2015 року став проявляти інтерес до доньки.

03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради із заявою, в якій вказала, що колишній чоловік ОСОБА_2 забирає дитину на вихідні і будні дні та не привозить її назад додому за місцем прописки позивача, блокує номер, вона не може зв'язатися з дитиною.

09 листопада 2016 року спеціалісти Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради здійснили вихід за місцем мешкання відповідача за адресою: квартира АДРЕСА_1, та склали акт обстеження житлово-побутових умов проживання з метою перевірки стану утримання дитини. Однак, відповідач не впустив позивача ані в квартиру, ані в коридор біля квартири, аби вона могла поспілкуватися з дочкою.

Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 22 грудня 2016 року № 379 визначено місце проживання дитини

ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2

Проте, ОСОБА_2 вказане рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 22 грудня 2016 року № 379 не виконав, забрав дочку і виїхав у невідомому напрямку, зв'язку у позивача з дочкою немає, на дзвінки відповідач та дочка не відповідають.

Посилаючись на те, що дитина в такому віці потребує перш за все материнської підтримки та турботи, зважаючи на відсутність об'єктивної згоди дитини на проживання із батьком, ОСОБА_1 просила суд відібрати у ОСОБА_2 дитину - малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернути матері ОСОБА_1, з якою дитина проживала у квартирі АДРЕСА_2; встановити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем мешкання матері ОСОБА_1 за зазначеною вище адресою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 17 липня 2018 року (у складі судді Женеску Е. В.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено відібрати у ОСОБА_2 дитину - малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та повернути матері ОСОБА_1, з якою дитина проживала у квартирі АДРЕСА_2

Встановлено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем мешкання матері ОСОБА_1, яка зареєстрована

у квартирі АДРЕСА_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала, допущено до негайного виконання відповідно до статті 430 ЦПК України.

Рішення мотивоване тим, що між батьками виник конфлікт з приводу місця проживання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки позивач намагалася вирішити конфлікт законним шляхом, із залученням органів опіки та піклування, не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком, а відповідач, у свою чергу, зловживав своїми правами, ігноруючи рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 22 грудня 2016 року № 379, яким визначено місце проживання дитини, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2018 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвала мотивована тим, що у наданий судом строк вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху заявник не виконав, недоліки не усунув,

у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню як неподана.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, зокрема, належним чином не повідомив відповідача про залишення його апеляційної скарги без руху, у зв'язку з чим останній не мав можливості усунути вказані недоліки (зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України). Також ОСОБА_2 вказував, що в матеріалах справи знаходиться копія його паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 17 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, запропоновано відповідачу подати апеляційну скаргу в новій редакції, в якій зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Належно завірена копія ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 12 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану останнім в апеляційній скарзі. Рекомендоване повідомлення було вручено 24 листопада 2018 року особі за довіреністю, яка підписалась як ОСОБА_5

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року апеляцій скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2018 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Постановляючи ухвалу про визнання апеляційної скарги ОСОБА_2 неподаною та її повернення, апеляційний суд виходив з того, що у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, не усунуті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, у зв'язку з тим, що в апеляційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала апеляційного суду від 12 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана 24 листопада 2018 року особою за довіреністю, яка підписалась як ОСОБА_5

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 як неподану, апеляційний суд зазначив, що заявник отримав копію ухвали апеляційного суду, однак у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув. Проте, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі «Кунерт проти Польщі», заява № 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи апеляційну скаргу без руху, ОСОБА_2 був поінформований про обов'язок виправити недоліки вказаної скарги, а саме: зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, оскільки ОСОБА_2 не подав апеляційну скаргу, яка повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги як неподаної.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи знаходиться копія його паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний факт спростовується матеріалами справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вказане судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська