ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Херсон

Справа №661/558/18

Провадження №22ц/819/596/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

суддів: Вейтас І.В.

Кузнєцової О.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чирського Г.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах, а також в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 (ОСОБА_3.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2017року.

В цій квартирі проживає відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю: дружиною ОСОБА_4 та неповнолітніми дітьми - донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачі відмовляються у добровільному порядку звільнити приміщення; на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 не перебувають, маючи при цьому інше житло; комунальні послуги за проживання у спірній квартирі не сплачують.

Проживання відповідачів в належній їй квартирі створює перешкоди у здійсненні права власності та позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення відповідачів.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 (ОСОБА_3) задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні її власністю шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 у рівних частинах на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704грн.80коп., з кожного.

Ухвалою суду від 11 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 червня 2018 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Скарга мотивована тим, що апелянт разом із сім'єю проживає в спірній квартирі з 2007 року, іншого місця проживання немає. Помешкання за місцем його реєстрації та реєстрації ОСОБА_4 є непридатними для проживання їх сім'ї, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, вказавши про законність та обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін.

Зазначила, що відповідачі в спірній квартирі на реєстраційному обліку не перебувають, мають інше житло, комунальні послуги на протязі тривалого часу не сплачують. Проживання відповідачів в належній їй квартирі створює перешкоди у здійсненні нею права власності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснив, що вселився в квартиру більш ніж 10 років тому, з дозволу попереднього власника - ОСОБА_8, який є дідом сторін. У грудні 2018року оскаржуване рішення суду від 08 червня 2018року виконано, його разом із сім'єю виселено з квартири.

ОСОБА_3 просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

ОСОБА_4 та представник служби дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені. Служба у справах дітей надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував факт обізнаності його дружини - ОСОБА_4 про призначене судове засідання та просив проводити розгляд справи у її відсутність (технічний запис судового засідання від 17 квітня 2019р.).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2017року (а.с.13).

Попереднім власником вказаної квартири був ОСОБА_8 (дід сторін), якому вона належала на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 1991року.

Сторони не заперечують факт вселення відповідача ОСОБА_2 у квартиру з дозволу попереднього власника.

Також встановлено, що місцем реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 зареєстрована за АДРЕСА_4

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно, з урахуванням вищенаведених норм права, встановив, що відповідачі разом із неповнолітніми дітьми, не є членами сім'ї власника житла, і як такі, що створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю підлягають виселенню із спірного приміщення.

Проте, ухвалюючи рішення по справі, суд помилково вважав, що відповідачі є тимчасовими мешканцями, які підлягають виселенню на підставі ст. 818 ч.3 ЦК України.

Частиною першою ст.818 ЦК України визначено, що тимчасовими мешканцями є особи, які за згодою наймача та осіб, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця (власника житла - ст.810 ч.1ЦК України) дозволили тимчасове проживання у приміщенні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом.

З огляду на наведене та встановлені дійсні обставини справи, відповідачів не можна визнати тимчасовими мешканцями у розумінні вимог ст.818 ЦК України, а тому таке посилання суду є неприйнятним та підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення, як підстава для задоволення позову. Проте, ураховуючи, що таке посилання не призвело до ухвалення неправильного судового рішення, останнє слід залишити без змін.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на відсутність у нього та членів його родини іншого житла, але дані заперечення спростовуються наявністю у апелянта та його дружини прав на користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4, відповідно.

Встановлено, що відповідачі, після їх виселення у грудні 2018року з квартири належної позивачу, мешкають у трьох-кімнатній квартирі АДРЕСА_3.Створення належних житлово-побутових умов для неповнолітніх дітей є обов'язком їх батьків та не породжує виконання такого обов'язку іншими особами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновки суду щодо задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів, не спростовують.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 червня 2018 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 23 квітня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова