РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9642/18

пр. № 2/759/1388/19

04 березня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), третя особа: ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання дитини у період навчання та додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у розмірі 1/2 усіх видів доходу на місяць до досягнення дитиною 23 років, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 41 560,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 04.06.1999 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією паспарту позивача та відповідача. Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання за рахунок коштів державного бюджету в Університеті державної фіскальної служби України, за спеціальністю «Управління та адміністрування», що підтверджується довідкою № 3012 від 01.06.2018 року, період навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року. Окрім того, у відповідності до договору №73/2016 від 15.08.2016 року ОСОБА_3 також навчається на заочній формі навчання в Університеті державної фіскальної служби України за спеціальність «Право» на платній основі, вартість навчання становить 41 560, 00 грн. період навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року. Тому потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання на денній формі навчання та на заочній формі навчання позбавляє її можливості заробляти собі на життя та навчання. Крім того, позивач свої вимоги про стягнення аліментів (ст.199 СК України) об'єднує з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину (ст.185 СК України) та визначає їх у розмірі 41 560,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21-22).

29.10.2018 року засобами поштового зв'язку відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на наступні обставини. Відповідач працює в ТОВ «АЛТРЕЙД» на посаді машиніста різальних машин. З довідки про місце роботи та заробітної плати вбачається, що його середній заробіток за останні півроку 2018 року складає 7 000, 00 грн. - 8 000, 00 грн. Зазначає, що заробітна плата відповідача є єдиним джерелом його доходів. Крім того до відзиву надає виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2137 від 13.12.2017 року де зазначений діагноз - хронічний вірусний гепатит (С), також надає консультаційний висновок спеціаліста № 028/о від 12.12.2017 року з зазначенням діагнозу та заключення лікаря-офтальмолога.

05.11.2018 року через канцелярію Святошинського районного суд м.Києва ОСОБА_4, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив в якому зазначає про пропуск строку на подання відзиву відповідачем. Просить суд не брати його до уваги та позов задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Олексіївською сільською радою Добровеличківського району, актовий запис 03 (а.с.4).

Згідно довідки Університету державної фіскальної служби України № 3012 від 01.06.2018 року ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання за рахунок коштів державного бюджету, за спеціальністю «Управління та адміністрування», період навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року (а.с.8).

Згідно договору Університету державної фіскальної служби України №73/2016 від 15.08.2016 року ОСОБА_3, навчається на заочній формі навчання за спеціальність «Право» на платній основі, вартість навчання становить 41 560, 00 грн. період навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року (а.с.9-10).

Відповідно дост.199 СК Україниякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно дост.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.

За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобовязання щодо утримання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 18-річного віку, навчається в Університеті державної фіскальної служби України на денній та заочній формі навчання. Термін закінчення навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року (а.с.8-10).

Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідач до суду надає докази неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), а саме: виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2137 від 13.12.2017 року де зазначений діагноз - хронічний вірусний гепатит С, також надає консультаційний висновок спеціаліста № 028/о від 12.12.2017 року з зазначенням діагнозу та заключення лікаря-офтальмолога (а.с.33-36).

Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та наявність підстав для стягнення аламентів суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнети аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.06.2017 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 в Університеті державної фіскальної служби України до 30.06.2020 року, але не довше до сягнення нею двадцяти трьох років.

Що стосується присудження додаткових витрат на утримання дитини. Позивач свої вимоги про стягнення аліментів (ст.199 СК України) об'єднує з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину (ст.185 СК України) та визначає їх у розмірі 41 560, 00 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Отже у задоволенні вимог, що стосуються додаткових витрат необхідно відмовити.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 гривень.

Керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), третя особа: ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання дитини у період навчання та додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з продовженням навчанням, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.06.2018 року і до закінчення нею навчання в Університеті державної фіскальної служби України до 30.06.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: І.Ю. Миколаєць