П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року місто Київ

справа № 759/8287/16-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/5198/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Кривов`яза А.П. від 7 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення син залишився проживати разом із нею. Відповідач після розлучення ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги не надає.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 18 років. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові

витрати в розмірі 551 грн. 21 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині позбавлення його батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав. Скаржник зазначає, що він не був обізнаний про наявність такого судового спору, жодних повісток не отримував, оскільки проживає у м. Чернігові, а не за тією адресою, що була вказана позивачем; він приймає участь у вихованні своєї дитини і немає жодних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходили.

Рішення суду в частині стягнення аліментів сторонами не оскаржується, тому в силу положень статті 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги не заперечували.

Представник служби у справах дітей Солом'янської в місті Києві районної державної адміністрації в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір'ю.

Висновком органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108/12897 від 18 серпня 2016 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в частині позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" , ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, у пункті 15 постанови судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтувань.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 неналежно виконує свої батьківські обов'язки по вихованню малолітнього ОСОБА_3, а подані відповідачем докази (квитанції про сплату аліментів, оплати вартості навчання та харчування дитини в школі) навпроти, спростовують твердження позивача щодо цього.

Ураховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що відповідач належно виконує свої батьківські обов'язки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають понесені останнім судові витрати в розмірі 826 грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

позбавлення батьківських прав скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 826 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова