Справа № 463/4388/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/222/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір К.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_13, представника виконавчого комітету Львівської міської ради та Львівської міської ради Гасюк Т.Б., представників третьої особи: Львівського КП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» Карпо Н.І., Тімохіної С.Г. та її представника адвоката Палєй Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №463/4388/16-ц за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 серпня 2018 року ухваленого судом у складі судді Леньо С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради», про визнання незаконним та скасування рішення, ухвали, скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и в :

22.09.2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, який уточнили 28 вересня 2016 року до відповідачів Львівської міської ради, Управління комунальної власності ДЕП ЛМР про:

- визнання незаконним та скасування рішення ВК ЛМР № 497 «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на вул. О. Кониського, 1» від 06.08.2015р.;

- визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської рад 4-ї сесії 7- скликання № 802 від 14.07.2016р. «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу» в частині надання права викупу і приватизації об`єкта площею 28,71 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що є власниками земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 ), кожному з яких належить по 1/2 частки. ОСОБА_1 є власником майна, що зберігається на ділянці за адресою АДРЕСА_4 . Матеріали зберігаються між гаражем, що є власністю ОСОБА_5 та межею підприємства УТОГ на ділянці, яка є власністю позивачів. 13.11.2015р. ОСОБА_1 придбав частку земельної ділянки у ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу на якій знаходились матеріали. На другій половині земельної ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_5 розташований об`єкт нерухомості - гараж загальною площею 22,1 кв.м., який належав їй на праві особистої власності. Іншого об`єкта нерухомості на вказаній земельній ділянці немає. У вересні 2016р. від ОСОБА_2 їм стало відомо про рішення ВК ЛМР № 497, за яким за територіальною громадою м. Львова зареєстровано право комунальної власності на будівлю гаражу загальною площею 28,7 кв.м., а також про ухвалу Львівської міської ради № 802, де в переліку об`єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу зазначена їхня земельна ділянка і наявний на ній гараж площею 28,71 кв.м. за ОСОБА_2 . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівля гаражу загальною площею 28,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 перебуває на праві власності Львівської міської ради з 28.03.2016р. Вказана адреса нерухомого майна не відповідає дійсності, оскільки назва вулиці була змінена на АДРЕСА_4 а згідно розпорядження ЛРА ЛМР від 31.08.2012р. № 374. Таким чином ОСОБА_1 дізнався про визначення на його частині земельної ділянки об`єкта нерухомості «гаража», якого фактично ніколи не було і немає, а наявні лише будівельні матеріали, які не можуть виконувати функції цільового призначення гаража. Після цього на адвокатський запит отримав правовстановлюючі документи та технічну документацію, згідно яких на підставі рішення ВК ЛМР № 497 та ухвали ЛМР № 802 укладено договір оренди нерухомого майна № Л-10026-16 від 26.03.2016р. між Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем, предметом якого є гараж площею 28,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Тим самим, було порушено право власності, оскільки на їхній земельній ділянці було фіктивно створено об`єкт нерухомості - гараж, який в подальшому був незаконно переданий у комунальну власність та в оренду ОСОБА_2 Просили скасувати рішення ВК ЛМР № 497 та Ухвалу ЛМР № 802.

У зв`язку із смертю позивача ОСОБА_7 провадження у справі ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.10.2017 року було зупинено до вступу у справу правонаступників.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 19.01.2018 року провадження у справі поновлено та залучено до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_3

У зв`язку з повторною неявкою позивача ОСОБА_7 , позов в частині її позовних вимог ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.07.2018 року залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06 серпня 2015 року № 497 «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на АДРЕСА_2».

Скасовано державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна № 01 - будівлі гаража загальною площею 28,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , 1 від 28.03.2016 року.

Визнано незаконною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради № 802 від 14 липня 2016 року «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу» в частині надання права викупу і приватизації об`єкта площею 28,71 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , який значиться в даній Ухвалі за № 71.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та виконком Львівської міської ради.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, оскільки таке ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що судом помилково застосовано ст.335 ЦК України, якою передбачено, що безхазяйна річ може бути передана у комунальну власність тільки на підставі рішення, оскільки суд належним чином не встановив, що цей об`єкт нерухомості є безхазяйною річчю та в матеріалах справи немає жодного доказу, який свідчить про статус гаражу як безхазяйної речі. Крім того, вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що незаконність оскаржуваних рішень та ухвали характеризується тим, що вони прийняті поза межами повноважень відповідачів. Процесуальні порушення, на думку апелянта, полягають у тому, що суд не залучив до справи державного реєстратора Львівського міського управління юстиції Пелип І.Б., який провів державну реєстрацію гаражу, чим порушив його права, оскільки така реєстрація була проведена у відповідності до чинного Порядку. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити за безпідставністю.

Виконком ЛМР в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ґрунтується лише на припущеннях. Ухвалюючи рішення, суд не врахував вимоги Конституції України та вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування», якими передбачено, що територіальні громади здійснюють управління майном, що є в комунальній власності. Звертає увагу, що Виконавчий комітет Львівської міської ради при прийнятті рішення №497 від 06 серпня 2015 року розпорядився спірним гаражем, який був комунальним майном, згідно з вимогами чинного законодавства. Тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не надано.

Заслухавши пояснення представника виконавчого комітету ЛМР Гасюк Т.Б., представника третьої особи Львівського КП »Агенція ресурсів ЛМР» Карпо Н.І., ОСОБА_2 та її представника адвоката Палєй Ю.А. на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення на апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_13, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційні скарги виконавчого комітету ЛМР та ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Згідно ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 12 ЦПК визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно ухвали ЛМР №5286 від 01.10.2015 року ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку площею 0,0088 га за адресою АДРЕСА_4 , кадастровий номер НОМЕР_1 . (а.с.143-144).

Із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.11.2015 року вбачається, що цільове призначення земельної ділянки на АДРЕСА_4 «для будівництва індивідуальних гаражів».(а.с.19 т.1).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.11.2015 року (а.с.9) ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_1 купив Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 . Право власності на таку частину земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 13.11.2015 року, що стверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21 т.1).

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0088га на АДРЕСА_4 поділена на дві частини:власником однієї частини земельної ділянки і гаража площею 22,1 кв.м є ОСОБА_7 Власником іншої частини земельної ділянки на АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 На земельній ділянці останнього розміщений незакінчений будівництвом гараж та будівельні матеріали.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013 року на земельній ділянці по АДРЕСА_4 заходиться гараж площею 22,1 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_7 (а.с.20 т.1).

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №374 від 31.08.2012 року адреса місця знаходження гаража площею 28,7 кв.м. змінена із АДРЕСА_2 на АДРЕСА_4. (а.с.14, 92 т.1).

Згідно рішення виконавчого комітету ЛМР №497 від 06.08.2015 року «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс на вул. Кониського,1» виконавчий комітет вирішив зареєструвати територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на будівлю гаража під літерою «Б-1» загальною площею 28,7 кв.м. на вул. Кониського,1 згідно з технічним паспортом, складеним ОКП ЛОР «БТІ та ЕО2 02.06.2015 року (а.с.66-68 т.1).

Згідно із вищеназваним рішенням, відповідно до Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.82 т.1) Державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Пелип І.Б. проведено реєстрацію права комунальної власності на гараж «Б-1» площею 28,7 кв.м за Львівською міською радою.

Відповідно до ухвали ЛМР №802 від 14.07.2016 року та затвердженого нею Переліку об`єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу (а.с.13т.1) третій особі ОСОБА_2 надано право викупу і приватизації об`єкта площею 28,71 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із встановлених обставин справи та зазначив, що оскаржувані рішення та ухвала ЛМР прийняті по відношенню до об`єкта нерухомості (в даному випадку незавершеного будівництвом гаража) як безхазяйної речі, тоді як за змістом ст.335 Цивільного кодексу України (далі ЦК), така річ може бути передана у комунальну власність лише за рішенням суду.

Із висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується.

Із оскаржуваних позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення виконавчого комітету ЛМР № 497 від 06.08.2015 року «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на АДРЕСА_2 та Ухвали ЛМР №802 від 14.07.2016 року та затвердженого нею Переліку об`єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу» не вбачається порушення прав позивачів.

Земельна ділянка позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_7 знаходиться у власності останніх по АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією із Витягів із Державного реєстру. Земельна ділянка позивачів поділена на дві частини внаслідок відчуження попереднім власником ОСОБА_7 Ѕ частини земельної ділянки позивачу ОСОБА_9 На земельній ділянці ОСОБА_7 , правонаступниками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , знаходиться гараж площею 22.1 кв.м. право власності на який зареєстровано 20.12.2013 року на ОСОБА_7 (а.с.20 т.1). На власній земельній ділянці позивача ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 знаходиться незавершений будівництвом гараж площею 28, 71 кв.м. та будівельні матеріали.

Відносно незавершеного будівництвом гаража площею 28,71 кв.м. на вул АДРЕСА_4 30-а відповідачами не приймалося жодних рішень, такий не передавався в оренду третій особі ОСОБА_2 , а відтак, суд не вбачає внаслідок цього порушення прав позивача ОСОБА_1

Із архівної виписки з рішення виконкому Червоноармійської районної ради депутатів трудящих від 14.01.1975 року ( тепер Личаківська РА) Зайці І .А . надано дозвіл побудувати гараж на місці самовільно встановленого дерев`яного гаража в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . (а.с.91т.1)

Згідно відповіді ДП «Західгеодезкартографія» Департаменту топографо-геодезичної та картографічної діяльності Державного агентства земельних ресурсів України (а.с.95 т.1) на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розташований гараж, який належить ОСОБА_7 площею 22,1 кв.м.

Із Висновку технічної експертизи земельної ділянки по АДРЕСА_4 проведеної ФОП ОСОБА_11 при огляді земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 експерт встановив, що земельна ділянка АДРЕСА_4 знаходиться між спорудою гаража ОСОБА_7 та спорудою УТОГ (кадастровий номер НОМЕР_1 ).

При огляді земельної ділянки об`єкт не встановлюється, відсутнє перекриття, металічні ворота приставлені до стін сусідніх спору та не закріплені, відсутній проект будівництва та рішення державних органів про створення об`єкту, інвентаризаційна справа не відповідає адресі (див. розпорядження Личаківської РА від 31.08.2012 року №374). Надана технічна документація і фотографії не може ідентифікувати визначення «гараж» так як відсутність перекриття не дає можливості визначити використання об`єкту згідно огляду і фото фіксації. (а.с.31 т.1).

Відповідно до ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту позовних заяв ОСОБА_1 , його пояснень та пояснень його представника у суді першої та апеляційної інстанції, суд не вбачає порушення прав останнього, оскільки оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування стосуються об`єкта нерухомості на АДРЕСА_2 . На зазначене вище, суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.2,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2, 4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги виконавчого комітету Львівської міської ради та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова вд 14 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 06 серпня 2015 року № 497 «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на АДРЕСА_2, скасування державної реєстрації об`єкта нерухомого майна № 01-будівлі гаража загальною площею 28,7 кв.м за адресою АДРЕСА_2 від 28.03.2016 року.

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні незаконною та скасуванні Ухвали Львівської міської ради № 802 від 14 липня 2016 року «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м.Львова, які підлягають приватизації способом викупу» в частині надання права викупу і приватизації об`єкта площею 28,71 за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , яка значиться в даній Ухвалі за №71.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст..ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк