ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 619/3890/18

провадження № 22ц/818/1229/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

заявник Заступник начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1,

боржник ОСОБА_2,

заінтересована особа ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2018 року в складі судді Кононихіної Н.Ю.,

у с т а н о в и в:

В вересні 2019 року заступник начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся у суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2.

Подання мотивовано тим, що на виконанні міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №48691197 по виконанню виконавчого листа № 2/243/2374/2015, виданого Словянським міськрайонним судом 12 серпня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 366058 грн. 83 коп. Рішення боржником не виконано, станом на 24 вересня 2018 року ОСОБА_2 сплачено лише 5650 грн. 00 коп. Згідно з поданою боржником декларацією щомісячний доход складає приблизно 5000 грн, який він отримує за межами України.

Виїздом державного виконавця за місцем реєстрації боржника: Харківська область м. Дергачі, вул. Садова, б. 10-Б, кв. 61, було встановлено, що майно яке підлягає опису та арешту, а саме - автомобіль легковий ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1; причіп бортовий, державний номерний знак НОМЕР_2; автомобіль легковий ВАЗ 212140 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_3 відсутнє за зазначеною адресою, про що 12 липня 2018 року складено відповідний акт. 26 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Згідно з пояснення боржника вищезазначені автотранспортні засоби перебувають на окупованій території, їх місцезнаходження йому не відомо.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 04 вересня 2007 року належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 48691197 від 18 вересня 2015 року на зазначену квартиру накладено арешт.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України листом від 02 серпня 2018 року на № 18777 повідомлено, що громадянин України ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України протягом 2015- 2018 років.

Посилаючись на те, що боржник має можливість хоча б частково виконувати рішення суду, однак ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, заступник начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2018 року подання заступник начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, до виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №2/243/2374/2015, який виданий 12 серпня 2015 року Словянським міськрайонним судом Донецької області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

27 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що факт ухилення боржника від виконання зобовязань за виконавчим провадженням № 48691197 по виконанню виконавчого листа № 2/243/2374/2015 від 12 серпня 2015 року не доведено. Зазначає, що за три року ним частково погашено борг. Крім того, він має непостійний заробіток, який отримує на території Російської Федерації. До того ж, на його утриманні перебувають мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

13 лютого 2019 року ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що дії боржника в умисному невиконанні грошового зобовязання підтверджуються належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

За правилами статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на час спірних правовідносин) державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виконавець зобовязаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 48691197 по виконанню виконавчого листа № 2/243/2374/2015, виданого Словянським міським судом Донецької області 12 серпня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 366058 грн. 83 коп.

Постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/243/2374/2015, виданого Словянським міським судом Донецької області 12 серпня 2015 року (виконавче провадження № 48691197).

Постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області від 18 вересня 2015 накладено арешт на майно та заборонено відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

12 червня 2017 року державним виконавцем на підставі пункту 2 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «При виконавче провадження» .

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року визнано неправомірною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 48691197.

Постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21 червня 2018 року відновлено виконавче провадження за виконавчим листом № 2/243/2374/2015, виданого Словянським міським судом Донецької області 12 серпня 2015 року.

Постановами Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26 липня 2018 року накладено арешт на майно боржника, а саме автомобіль - легковий ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1; причіп бортовий, державний номерний знак НОМЕР_2; автомобіль легковий ВАЗ 212140 ЗНГ, державний номерний знак ДНЗ АХ0066АІ, та оголошено в розшук вказане майно боржника. Згідно з поясненнями боржника вищезазначені автотранспортні засоби перебувають на окупованій території їх місцезнаходження йому не відомо.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 04 вересня 2007 року комісію по приватизації державного житлового фонду К.П. «Дергачівський комунальник&quot» від 28 серпня 2007 року, належить однокімнатна квартира за адресом: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Садова, б. 10-Б, кв. 61. На цю квартиру постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області від 18 вересня 2015 року накладено арешт.

Згідно з відповіді Дергачівської міської ради від 17 липня 2018 року № 1426 за адресом: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Садова, б. 10-Б, кв. 61 зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом від 08 лютого 2017 року № 01-28/312 Служба у справах дітей Дергачівської державної адміністрації Харківської області повідомила, що надання відповідного дозволу на реалізацію нерухомого майна, яке розташовано за вказаним адресом, можливе лише у разі надання малолітньої дитині рівноцінного житла з обовязковою реєстрацією.

Встановлено, що ОСОБА_2В фактично не мешкає за адресою місця реєстрації та перебуває за кордоном. Майно, яке йому належить та підлягає опису, відсутнє. Данні обставини підтверджуються ОСОБА_1 закупника начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12 липня 2018 року ОСОБА_1

Відповідно до Декларації про дохід та майно боржника фізичної особи, поданої 30 серпня 2018 року, розділ II. «Відомості про доходи боржника, у т.ч. одержані (нараховані) за межами України», щомісячний доход боржника за межами України складає приблизно 5000 грн.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 10 липня 2018 року на № 16969 від 10 липня 2018 року, ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FJ №343718, виданий 24 жовтня 2017 року терміном дії до 24 жовтня 2027 року.

Отже, державний виконавець вживав передбачених статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення щодо фактичного виконання рішення.

Оскільки на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, вже відбувся і був обєктивно наявним, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав це достатнім для задоволення подання.

Дії боржника у виконавчому провадженні вказують на фактичне ухилення його від виконання рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання ОСОБА_2 на те, що відсутні підстави для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки державним виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того зміст норм Закону України «Про виконавче провадження» передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань; покладених на нього рішенням, є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов'язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо. Водночас сторони виконавчого провадження (зокрема, боржник) не позбавлені права і можливості діяти за наявності для того підстав у виконавчому провадженні встановленим порядком з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, наявності підстав для такого виконання, ставити питання про скасування обмежень тощо.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції надана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими доказами, висновки суду відповідають обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

ОСОБА_6