Номер провадження: 22-ц/813/512/19
Номер справи місцевого суду: 496/226/18
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» нанесений збиток у розмірі 37 400,0 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.03.202017 року між ПрАТ Страхова компанія «Галицька» та страхувальником ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «ТАТРА 8152», номерний знак НОМЕР_1. До страхової компанії «Галицька» від потерпілої сторони ОСОБА_5 надійшла заява від 23.10.2017 року про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із пошкодженням автомобіля марки «Ніссан», номерний знак НОМЕР_2 під час ДТП, яка мала місце 11.08.2017 року по вул. Чорноморського Козацтва, 61, з вини ОСОБА_2 Платіжним дорученням позивачем проведено оплату в сумі 37400 грн. на рахунок потерпілого. У зв'язку із чим, позивач має право пред'явити регрес ний позов до відповідача, який спричинив ДТП. У зв'язку з викладеним представник позивача був змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, мешкає за адресою АДРЕСА_2, на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», місце знаходження м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22 (, поточний рахунок №0225 в ПАТ КБ Приват Банк в м.Івано-Франківськ, МФО 336677) нанесений збиток у розмірі 37 400,0 грн. (тридцять сім тисяч чотириста гривень).

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, мешкає за адресою АДРЕСА_2, на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», місце знаходження м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22 (, поточний рахунок №0225 в ПАТ КБ Приват Банк в м.Івано-Франківськ, МФО 336677) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Вважаючи рішення суду постановленим з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресусуд помилково дійшов зазначеного висновку., посилаючись на наступне.

11.08.2017 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Татра», номерний знак НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва, 61, здійснив експлуатацію ТЗ із шиною, яка мала місцеве пошкодження боковини, в результаті яких виник розрив шини колеса та ударною хвилею наніс механічне пошкодження автомобілю «Ніссан», номерний знак НОМЕР_3, який рухався праворуч у попутному напрямку. У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним відповідач по справі ОСОБА_2., відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеса від 11.09.2017 року по адміністративній справі № 523/11757/17 (а.с.8).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

23.10.2017 року потерпіла ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с.12).

Згідно страхового акту №ГСКМ, сума матеріального збитку складала 37400,00 грн. (а.с.13), що також підтверджується розрахунком від 07.12.2017 року (а.с.14).

Відповідно до платіжного доручення №9715 від 07.12.2017 року Страхова компанія «Галицька» виплатила потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 37400,00 грн. (а.с.16).

Таким чином позивач виконав покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд першої інстанції керувався наступними нормами.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 38.2.1 і 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (з змінами та доповненнями) Моторне (транспортне) страхове бюро України, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія судів не погоджується з зазначеним висновком суду оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 належним чином оформлений ПАТ СК «Галицька» поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів №АК/2402590 код 009 строком дії з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року.

Крім того п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року передбачає звернення Моторне (транспортне) страхове бюро України, чітко передбаченого суб'єкта, яким не є позивач.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-284цс15 від 16.09.2015 року у разі настання факту страхового випадку, яким ніким не оспорюється, зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків .

У даній справі факт настання страхового випадку ніким не оспорювався, був зафіксований правоохоронними органами, відповідача було визнано винним у ДТП та ПН В.В. був притягнений до адміністративної відповідальності, тому ухвалення рішення про відшкодування шкоди в порядку регресу мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, а зазначена справа моє вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

У позові ПАТ СК «Галицька» посилається на пп. «г» п. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (з змінами та доповненнями) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 наполягає на тому, що розрив шини стався не з його вини, а через приховані технічні недоліки (заводський брак), на підтвердження чого представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було надано висновок №ТЕ 49-2019 за результатами технічної експертизи шини, проведеної Центром з сертифікації «СЕПРОшинаГТВ», при технічному огляді шини виявлено руйнування каркаса з оголенням ниток каркаса і металокорду підсилювальної стрічки, що є виробничим браком фірми-виробника.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер.

Відтак колегія суддів вважає, що є неможливим покладання на ОСОБА_2 обов'язку відшкодування ПАТ СК «Галицька» збитків у розмірі 37 400,0 грн.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом викладені обставини з'ясовано неповно, висновок суду не відповідає встановленим обставинам, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставами для скасування судового рішення повністю і ухвалення нового.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.04.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький