АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/438/19Головуючий по 1 інстанції - Льон О.М.
Категорія: 304090000 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2018 року (повний текст складено 19 грудня 2018 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Канівського районного нотаріального округу Стеблина Є.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Канівського районного нотаріального округу Стеблина Є.В. про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання Договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувало, що 13 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 48 000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 червня 2015 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Відповідно Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

30 січня 2009 року між банком та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж в розмірі 606,31 дол. США, зі строком сплати 28-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 12 червня 2025 року.

Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку №1.

Зазначає, що банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснював платежів для погашення кредиту з квітня 2014 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

12 листопада 2014 року відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 29.01.2015 року, вимога банку залишена без задоволення.

Таким чином станом на 29.01.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 39044, 80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619, 31 грн, з яких: 37 296,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість; 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27 739,95 грн - заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.01.2015 року складає 2 776,85 грн, з яких: 2 152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

На підставі викладеного банк просив суд стягнути з ОСОБА_3 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року в розмірі 39 044,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619,31 грн, з яких: 37 296,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість; 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27 739,95 грн - заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.01.2015 року складає 2 776,85 грн, з яких: 2 152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Крім того, в лютому 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який мотивовано тим, що 13 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки №88120 від 13 червня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2983. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки відповідачем передано в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1, виданого ВК Канівської міської ради 18.05.2008 року та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за р.№ 23287366 та записано в реєстрову книгу №32, запис №222, згідно Витягу про реєстрацію №18852995.

30 січня 2009 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду до договору іпотеки №88120 від 13 червня 2008 року відповідно до умов якої, відповідач надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 Договору іпотеки у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

ОСОБА_3 не виконує прийняті на себе договірні зобов'язання, починаючи з квітня 2014 року. У зв'язку із чим у нього наявна станом на 29.01.2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, яка становить 39044, 80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619, 31 грн, з яких: 37 296,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість; 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27 739,95 грн - заборгованість по процентам. Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.01.2015 року складає 2 776,85 грн, з яких: 2 152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Позивачем було надіслано відповідачу вимогу №30-11/19009 від 12 листопада 2014 року у відповідності зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи, що ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті нарахованих процентів за користування ним порушує, вимоги позивача до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлені строки не виконуються, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №88120 від 13 червня 2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2983, а саме: квартиру, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1, виданого ВК Канівської міської ради 18.05.2008 року та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за р. № 23287366 та записано в реєстрову книгу №32, запис №222, згідно Витягу про реєстрацію №18852995.

Встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

З вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року в розмірі 39 044,80 дол. СШ, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619, 31 грн, з яких: 37 296,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість; 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27 739,95 грн - заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.01.2015 року складає 2 776,85 грн, з яких: 2 152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Вирішити питання судових витрат.

У грудні 2015 року ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії, який мотивовано тим, що банк не мав права надавати кредит у іноземній валюті, оскільки розрахунки між резидентами на території України повинні здійснюватися виключно в національній валюті - гривні.

Згідно п. 3.4.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, банком зазначено, що позичальник зобов'язується використовувати кредит і сплатити плату на рахунок НОМЕР_2, що є транзитним рахунок та, відповідно, на який договір банківського рахунку позивачем теж не укладався. Зобов'язання банком в тексті кредитного договору було встановлено у іноземній валюті доларах США. Кошти ОСОБА_3 сплачував в доларах, оскільки так вимагав банк, посилаючись на умови договору. Станом на квітень 2014 року він в рахунок погашення заборгованості сплатив банку 46 084,54 дол. США.

16 червня 2015 року ОСОБА_3 дізнався про своє порушене право з боку позивача за первісним позовом, оскільки в 2008 році АКІБ «УкрСиббанк» не мав права на використання іноземної валюти як засобу платежу, тобто він дізнався про незаконність дій банку, який ввів в оману його, як фізичну особу - споживача фінансових послуг. Лише 05.10.2011 року банком було отримано Генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій.

Вказує, що відповідачем було приховано істотну інформацію, оскільки не надано до позову дозвільних документів, виданих банку 05.10.2011 року НБУ, а саме: банківську ліцензію про надання банківських послуг № 75 від 05.10.2011 року; генеральну ліцензію на право здійснення валютних операцій №75 від 05.10.2011 року; додаткову до Генеральної ліцензії на право здійснення валютних операцій №75 від 05.10.2011 року. Відповідачем не надано доказів того, що грошові кошти в гривні у розмірі 233 006 грн було перераховано на поточний рахунок позичальника ОСОБА_3 Відповідно до умов кредитного договору банком не було надано повної та детальної інформації про усі умови кредитування. Відповідно до розрахунку позивача станом на 13.06.2008 року розмір зобов'язань по Кредитному договору становив еквівалент в гривні - 233 066, 40 грн, тоді вже станом на 06.02.2015 року на момент подачі позову розмір зобов'язання становив 619 619, 31 грн.

Вважає, що кредитний договір становить позичальника - споживача ОСОБА_3 в тяжке, несправедливе становище в договірних зобов'язаннях, умови кредитного договору суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача та відповідно є недоступним. Позивач за первісним позовом не виконав свого зобов'язання у відповідності до умов п. 1.1, 1.4, 7.1.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, не видав кредиту у розмірі 48 000 дол. США, а тому кредитор зобов'язаний сплатити споживачеві пеню у розмірі 3% за кожен день вартості послуг, тобто 3% на день від невиплаченої суми. Сума коштів, яка підлягає до стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» становить 3 679 200 дол. США (48000 дол. США х 3% = 1440 дол. США (3% у день); 2555 днів (прострочення банка) х 1440 дол. США = 3 679 200 дол. США.

На підставі викладеного ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_6, просив суд визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року та Додаткову угоду №1 від 30.01.2009 року до споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і застосувати наслідки недійсності правочину. Зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» здійснити перерахунок коштів (звірку), сплачених в рахунок погашення заборгованості в доларах США позичальником ОСОБА_3 за час користування грошовими коштами з 13.06.2008 року по квітень 2014 року із розрахунку фактично отриманої суми кредиту в гривнях та фактично сплачених коштів в доларах США в рахунок погашення зобов'язань по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року. Зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» за результатами проведеної звірки з ОСОБА_3 провести взаєморозрахунки по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, тобто повернути в доларах США позичальнику ОСОБА_3 сплачені банку кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту в розмірі 46 084,54 дол. США. Зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» прийняти від ОСОБА_3 позичкові кошти, отримані в якості кредитних в сумі 233 006, 40 грн, які були перераховані на рахунок позичальника задля цільового їх використання. Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення прострочення виконання зобов'язань - за невиконання умов Договору про надання споживчого кредиту суму коштів в розмірі 3 679 200 дол. США.

У грудні 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання Договору №1 від 30 січня 2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року від 30.01.2009 року, він укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, однак відповідач ОСОБА_4 за первісним позовом стверджувала, що такого договору не підписувала і з його умовами не погоджувалась. За результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Іпотекодавець» в договорі №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 від 30.01.2009 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням ознак в зразках її підписів. Відсутність справжнього підпису та відповідно і згоди відповідача в Договорі №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року є підставою для відмови позивачу у його вимогах. Вважає, що майнова порука ОСОБА_4, надана згідно Договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року є припиненою. Таким чином, вимога позивача за первісним позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору №1 про внесення змін до договору іпотеки№88120 від 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 від 30.01.2009 року не може бути задоволена судом, оскільки відповідач не укладав такого договору з позивачем та відповідно не існує підстав, на які посилався банк. Тому суд повинен відмовити у задоволенні первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнавши Договір №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 недійсним з моменту його укладення.

На підставі наведеного представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просила суд визнати недійсним Договір №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСибабнк» та ОСОБА_4 від 30.01.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстровано в реєстрі за №120 та застосувати наслідки недійсності правочину - вилучити інформацію з реєстру заборон і обтяжень нерухомого майна, що знаходиться за адресою: 19000, АДРЕСА_1. Визнати припиненим з моменту його укладення Договір іпотеки №88120 від 13.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкпСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстровано в реєстрі за №2983 та застосувати наслідки недійсності правочину - вилучити інформацію з реєстру заборон і обтяжень нерухомого майна, що знаходиться за адресою: 19000, АДРЕСА_1, що зареєстровано в реєстрі заборон і обтяжень на відчуження зазначеної квартири за №2984. Зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» повернути усі правовстановлюючі документи та технічний паспорт на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які було передано ОСОБА_4 та отримано банком на його вимогу.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2018 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Канівського районного нотаріального округу Стеблина Є.В. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року в розмірі 39 044,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619, 21 грн, з яких:

- 37 296, 79 дол. США , що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість;

- 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27739,95 грн - заборгованість по процентам;

та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 2776,85 грн, з яких:

- 2152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Канівського районного нотаріального округу Стеблина Є.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №88120 від 13 червня 2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2983, а саме: квартиру, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Канівської міської ради 18.05.2008 року та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за реєстраційним №23287366 та записано в реєстрову книгу №32, запис №22, згідно Витягу про реєстрацію №18852995.

Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановлено початкову ціну предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

З вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року в розмірі 39044,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619, 31 грн, з яких:

- 37296, 79 дол. США , що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість;

- 1748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27739,95 грн - заборгованість по процентам;

та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 2776,85 грн, з яких:

- 2152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Зупинено виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання Договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати понесені при сплаті судового збору в розмірі 3654 та суму сплаченої вартості експертизи у розмірі 5958 грн, а всього на суму 9612 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 800 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час розгляду судом даної цивільної справи, відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 до Соснівського районного суду м. Черкаси було подано аналогічний позов про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, та відповідно рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси №712/12397/16-ц від 10.07.2017 року у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2017 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.07.2017 року залишено без змін.

З копій вище зазначених рішень судів вбачається, що предметом спору між сторонами також був договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, підставою для звернення до суду позивачем зазначено те, що зобов'язання банком в тексті кредитного договору було встановлено у іноземній валюті доларах США. Станом на квітень 2014 року ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості сплатив банку 46084,54 дол. США, однак жодного долара банком зараховано на валютний рахунок не було, оскільки валютного рахунку на його ім'я банком не відкривалось, кредитні кошти в сумі 233 006, 40 грн було зараховано на гривневий рахунок. Кредитна заборгованість виплачена, але банк вимагає сплатити ще 39 044,80 доларів США, що є неправомірним оскільки доларів США не видавав. Оскільки станом на момент укладання спірного кредитного договору у 2008 році у банка був відсутній дозвіл на здійснення валютних операцій, які належать до фінансових послуг, банком не надано підтверджень на право здійснення окремих валютних операцій вважає кредитний договір недійсним.

Судом першої інстанції зазначено, що враховуючи, що в цій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено, що має преюдиціальність для цієї справи, а отже повторно даний факт встановлюватися не може.

Крім того, при укладенні спірного договору та отримуючи кредити саме в доларах США, тим самим, приймаючи на себе зобов'язання повернути кредитні кошти в доларах США, ОСОБА_3 був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, відтак зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачати та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договором.

Щодо позовної вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсною Додаткову угоду №1 від 30.01.2009 року до споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, укладену між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і застосування наслідків недійсності правочину, то суд відмовляючи в цій частині вказав, що у позові не наведено підстав, з яких необхідно визнати вказану Додаткову угоду недійсною.

Інші вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 є похідними від вимог про визнання недійсними Договору про надання споживчого кредиту та Додаткової угоди до нього, а тому також не підлягають до задоволення.

Суд відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_4 про визнання недійсним Договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки обґрунтовував рішення висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи №2411/2412/17-32/2413/17-33. При цьому вказав, що сам договір іпотеки №88120 від 13.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. за реєстром №2983, а також, що сторонами не ставилося під сумнів справжність підпису іпотекодавця ОСОБА_4 Інші вимоги ОСОБА_4 є похідними від вимоги про визнання недійсним Договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки від 13.06.2008 року, а тому також не підлягають до задоволення.

Також суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку, зазначив про те, що права позивача були порушені відповідачем ОСОБА_3 у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, а тому первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. У зв'язку із тим, що на момент розгляду справи відповідачі за первісними позовами не виконали своїх зобов'язань перед позивачем за первісним позовом та не надали суду доказів на спростування розміру наявної заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказують, що рішення суду є необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просять його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовити, натомість зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги зазначають, що судом було проігноровано виявлені при розгляді даної справи допущені банком та його представниками порушення закону як при здійснені господарської діяльності так і при наданні суду та іншим сторонам судового процесу завідомо неправдивої інформації.

Крім того, апелянти вказують на ряд порушень при призначенні комісійної почеркознавчої експертизи, яка проведена за клопотанням представника третьої особи приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. - адвоката Мосійчука В.М. Зазначають, що підстав для відхилення судом Висновку експертів від 20.11.2015 року № 670/15-23, № 1184/15-23, як належного доказу у справі не було підстав, а за їх наявності правильним є призначення додаткової експертизи, а не комісійної.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «УкрСиббанк» Успенський К.М. вказав, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, та ґрунтуються на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, у відповідності до якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США (USD), в сумі 48 000, 00, що дорівнює еквіваленту 233 006,40 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в Договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.2.2. договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 12 червня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Пунктом 1.3.1. кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору сторонами обумовлено, що виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечуються наступним чином, а саме: квартири, загальною площею 62,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_4

Пунктом 6.1.2. передбачено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року, у відповідності до п. 1. якої сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1.

Згідно пункту 2.1. додаткової угоди позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 606,31 дол. США.

Викладено пункт 1.2.2. Договору в наступній редакції: «Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлений графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 але в будь-якому випадку не пізніше 12 червня 2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін» (п.5.1 Додаткової угоди).

14 листопада 2014 року банком було направлено ОСОБА_3 вимогу віл 12.11.2014 року за Вих. №30-11/19008, яку останній отримав 21 листопада 2014 року, в якій зазначено, що станом на 14.10.2014 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 37 535, 13 дол. США, з яких: 37 296,79 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 962,43 дол. США; 238, 34 дол. США - прострочена заборгованість по процентам. Банком надано позичальнику строк у 31 календарний день з дня одержання цього повідомлення, для погашення простроченої заборгованості. Проінформовано, що у разі неусунення вказаних порушень позичальник буде зобов'язаний достроково повернути суму кредиту в повному обсязі.

Станом на 29.01.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 39 044,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 619 619,31 грн, з яких: 37 296,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 591 879,36 грн - кредитна заборгованість; 1 748,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 27 739,95 грн - заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.01.2015 року складає 2 776,85 грн, з яких: 2 152,07 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 624,78 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3, вказуючи на недійсність зазначеного споживчого кредитного договору посилався на те, що розрахунки між резидентами на території України необхідно проводити лише в національній валюті гривні, а тому банк не мав права надавати кредит в іноземній валюті. Вказував, що банк не мав права здійснювати валютні операції, оскільки не мав індивідуальної ліцензії. Крім того, банком було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», щодо надання повної інформації про умови кредитування, та вказував на наявний істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків споживача та банку.

В матеріалах справи міститься рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2017 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредитну недійсним відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року вказане рішення суду залишено без змін.

При цьому, предметом спору між сторонами був договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, підставою для звернення до суду позивачем зазначено, що зобов'язання банком в тексті кредитного договору було встановлено у іноземній валюті доларах США. Станом на квітень 2014 року ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості сплатив банку 46 084,54 дол. США, однак жодного долара банком зараховано на валютний рахунок не було, оскільки валютного рахунку на його ім'я банком не відкривалось, кредитні кошти в сумі 233 006,40 грн було зараховано на гривневий рахунок. Кредитна заборгованість виплачена, але банк вимагає сплатити ще 39044,80 дол. США, що є неправомірним оскільки доларів США не видавав. Крім того зазначав, що станом на момент укладення спірного кредитного договору у 2008 році у банка був відсутній дозвіл на здійснення валютних операцій, які належать до фінансових послуг, банком не надано підтверджень на право здійснення окремих валютних операцій.

З огляду на викладене, при вирішенні вищевказаної цивільної справи Соснівський районний суд м. Черкаси у своєму рішенні від 10 липня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року, встановив дійсні обставини у справі та надав правову оцінку вказаним доводам ОСОБА_3

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі , ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ухвала апеляційного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року набрала законної сили з приводу спору між тими самими сторонами (ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк»), про той самий предмет (договір споживчого кредиту) та з тих самих підстав (зазначені вище), в порушення норм процесуального права не закрив провадження у справі в частині зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року.

Разом з тим, щодо іншої частини вимог заявлених ОСОБА_3 в зустрічному позові, то вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про визнання споживчого кредитного договору недійсним, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, з метою забезпечення договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, було укладено договір іпотеки №88120, який посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстровано в реєстрі №2984, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1, виданого ВК Канівської міської ради, 18.05.2008 року.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору, ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності становить 341 440 грн.

Відповідно до Договору №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року від 30 січня 2009 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №120, сторони обумовили внести зміни в розділі «Терміни в Договорі вживаються в такому значенні» договору іпотеки цифри та слова «13 червня 2015 року» замінити на цифри та слова «13 червня 2025 року».

При зверненні із зустрічним позовом ОСОБА_4, посилаючись на норми статей 203, 215 ЦК України, просила суд визнати недійсним Договір №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року від 30 січня 2009 року, у зв'язку із тим, що він нею не підписувався, а тому являється не укладеним.

Підписання договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року ОСОБА_4 не заперечувалось.

При цьому стверджувала, що внаслідок укладення 30 січня 2009 року Додаткової угоди №1 до споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року, збільшився обсяг її відповідальності, а тому є підстави для вилучення запису про реєстрацію заставленого майна з Державного реєстру обтяжень рухомого чи нерухомого майна.

Перевіривши зазначені доводи зустрічного позову ОСОБА_4, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

В матеріалах справи наявні два висновки почеркознавчої експертизи: комплексна судово-технічна експертиза документів та почеркознавча експертиза, та комісійна судово-почеркознавча експертиза. За результатами проведення яких встановлені протилежні висновки в частині підписання ОСОБА_4 договору №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року від 30 січня 2009 року.

Так, за результатами висновку експертів по проведенню комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №670/15-23, 1184/15-23 від 20.11.2015 року встановлено, що підпис - запис прізвища від імені ОСОБА_4 в графі «Іпотекодавець» в договорі №1 про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 від 30.01.2009 року - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів та виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням ознак в зразках її підписів.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи №2411/2412/17-32/2413/17-33 від 08.09.2017 року, у наданих на дослідження двох примірниках договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. та зареєстрованого у реєстрі за №120, і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. справа №02-33 т.1 за 2009 рік підписи від імені ОСОБА_4 виконані рукописним способом - за допомогою писального приладу, спорядженого чорнилом. Для їх виконання попередня підготовка та технічні засоби не використовувалися. Підписи від імені ОСОБА_4 у графах «Іпотекодавець» у двох примірниках договору №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В. та зареєстрованого у реєстрі за №120; у графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» у рядку за №120 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. справа №02-33 т.1 за 2009 рік, виконані самою ОСОБА_4

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не погоджуючись з висновком комісійної експертизи вказано на те, що представником приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. - адвокатом Мосійчуком В.М. у своєму клопотанні не зазначено в чому полягає неясність або неповнота комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи, та не уточнено яку з експертиз необхідно провести повторну чи додаткову.

Судом першої інстанції наведено належне обґрунтування, чому саме судом взято до уваги результати висновку експертів комісійної експертизи, з чим повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому, в ухвалі про призначення комісійної судової почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації виконавця підпису ОСОБА_4 у Договорі №1 від 30.01.2009 року про внесення змін до договору іпотеки №88120 від 13.06.2008 року, судом наведені мотиви, які обумовили її призначення, а саме у зв'язку з неможливістю провести допит судового експерта Черкаського відділення КНДІСЕ ОСОБА_9, який проводив первісну судову почеркознавчу експертизу та враховуючи доводи викладені у клопотанні представника третьої особи приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу Стеблини Є.В. - Мосійчука В.М., який не погоджувався з висновком попередньої експертизи, оскільки у ході її проведення не досліджувався підпис ОСОБА_4 на автентичних документах, де вона могла особисто вчиняти свій почерк і підпис, які були б засвідчені належним чином уповноваженою на те особою, та крім того експертом довільно взято до уваги лише частину рукописних текстів.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не заявляли клопотання суду про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Крім того, згідно пункту 2.1.2. договору іпотеки передбачено, що відповідно до Закону України «Про іпотеку» сторони погодили, що протягом дії договору у випадку зміни розміру зобов'язань та/або зміни термінів виконання зобов'язань, якщо такі зміни вчинені відповідно до умов договору (ів), що обумовлюють основне зобов'язання, відповідні зміни будуть вноситись лише в такий договір(и), що обумовлюють основне зобов'язання та не потребують внесення змін шляхом укладення додаткової угоди до Договору.

Таким чином в іпотечному договорів, укладення якого сторонами не оспорюється, міститься умова, яка вказує на необов'язковість укладення додаткових договорів до нього в разі зміни основного зобов'язання.

Ураховуючи встановлений факт підписання ОСОБА_4 оскаржуваної додаткової угоди до іпотечного договору, відсутні підстави для визнання її недійсною з підстав не укладення її іпотекодавцем.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_4 про припинення договору іпотеки, то у відповідності до норм частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

ОСОБА_4 не наведено законодавчих підстав для припинення договору іпотеки №88120 від 13 червня 2008 року, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У відповідності до Аналітичного висновку про визначення вартості 3-х кімнатної житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, її вартість складає 534 200, 00 грн.

У спірному рішенні в резолютивній частині судом першої інстанції не було зазначено у відповідності до вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку», в редакції яка діяла на час його ухвалення, початкову ціну предмета іпотеки для її подальшої реалізації.

Однак, відповідно до висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №235/3619/15-ц від 21.03.2018 року, у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

При цьому, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції набули чинності зміни в Законі України «Про іпотеку», зокрема в статтю 39, частина друга якої викладена у наступній редакції: «У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

Таким чином, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, правомірно прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановивши початкову ціну предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі на правильність рішення суду першої інстанції не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді позову ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом визнання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року недійсним та зобов'язання вчинити дії, оскільки вимоги про визнання кредитного договору недійсним були вже розглянуті судом, рішення якого набрало законної сили. В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 377, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2018 року скасувати в частині залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом визнання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року недійсним та закрити провадження у цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2019 року.

Судді: