328/450/19
24.04.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Новікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за правилами спрощеного провадження цивільну справу №328/450/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/8 частини його заробітку (доходів) на місяць.

Позов обґрунтовує тим, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.01.2015 з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття. У теперішній час погіршився його матеріальний стан він не працює, не має постійного заробітку. Також змінився його сімейний стан на його утриманні перебуває неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та непрацездатний батько ОСОБА_6, які проживають разом з ним. Син є студентом та потребує затрат на навчання, батько є пенсіонером, має похилий вік та страждає на різноманітні хронічні захворювання. Також змінився сімейний стан відповідача вона перебуває у новому шлюбі, її чоловік працевлаштований, вона також має доходи.

26.03.2019 представник відповідача адвокат ОСОБА_7 надав відзив на позов, у якому позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Обґрунтовує відзив тим, що з відповідача стягуються на її користь аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Зазначені позивачем обставини існували і на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому не можуть бути підставами для їх зменшення. Ним не надані докази витрат на навчання його сина. У теперішній час відповідач перебуває у відпустці по вагітності та пологам.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_6 у судове засіданні не зявився надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав і просив задовольнити його.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 у судове засіданні не зявився надав заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Ст.51 Конституції України визначений обовязок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

Частиною 1 ст.141 СК України, передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Сторони перебували у шлюбі з 25.06.2011 до 18.05.2015. При реєстрації шлюбу позивач змінив прізвище з «Сафронов» на «Сафронов-Женчук», а відповідач з «Женчук» на «Сафронова-Женчук». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб (повторним), копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18.05.2015 у цивільній справі №328/4364/14-ц.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.01.2015 у цивільній справі №328/4363/14-ц стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення.

Рішення набрало законної сили.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище спочатку на «Женчук», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, а потім на «Трубіна», що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У витягу з трудової книжки позивача останній запис з інформацією про звільнення з ПП «Яшма» датований 12.05.2014.

Позивач має ще одну дитину від першого шлюбу ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Дитина ОСОБА_10 навчається у ВСП НАУ Словянський коледж НАУ, що підтверджується заліковою книжкою.

Батько позивача ОСОБА_6 є пенсіонером з 12.01.2005, отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням.

Відповідно до довідки КП «ЖЕК №6» Словянської міської ради позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з ним у житлі зареєстровані: батько ОСОБА_6, син ОСОБА_10, дружина ОСОБА_11.

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області у справі №2-964-2011, яке набрало законної сили 01.04.2011, шлюб між позивачем та ОСОБА_11 розірваний.

Відповідно до ч.4 ст.77, ст.78 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не визнає належними доказами у справі витяг з історії хвороби (а.с.17), платіжні документи (а.с.19-23), довідки (а.с.55-59), оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд відхиляє аргумент позивача щодо утримання ним батька ОСОБА_6, оскільки останній є пенсіонером, а отже отримує пенсію у розмірі не нижчому від мінімального розміру пенсії за віком, встановленого законом.

Також суд відхиляє аргумент позивача щодо утримання ним сина ОСОБА_10 , оскільки вказана обставина існувала і на час ухвалення Токмацьким районним судом Запорізької області рішення про стягнення аліментів, а тому не свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану.

Належних та допустимих доказів зміни матеріального стану позивача суду не надано. Аргумент позивача щодо того, що він не має постійних заробітків, сам по собі не свідчить про погіршення його матеріального стану.

Щодо зміни сімейного стану відповідача. Повторний шлюб відповідача жодним чином не впливає на обовязок позивача утримувати свою дитину. Крім цього, нормами СК України виконання вказаного обовязку не покладається на нового чоловіка відповідача.

Доказів існування інших обставин, які відповідно до ст.192 СК України можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів, суду не надані.

Згідно зі ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведені підстави для зменшення розміру аліментів, визначені ст.192 СК України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області або безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя: