Справа 688/230/19
№ 2/688/270/19
Рішення

Іменем України

23 квітня 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Варшавської Я.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, мотивований тим, що 08 жовтня 2013 року між сторонами було укладено договір дарування, відповідно до якого позивач безоплатно передала у власність, а відповідач прийняв в дарунок квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Так, до укладення договору дарування позивач та відповідач домовились про те, що вона подарує йому квартиру, а він в свою чергу буде здійснювати догляд за нею, надавати їй фізичну допомогу і, в разі необхідності, матеріально допомагати в її лікуванні, оскільки вона вже літня людина. Позивач хворіє важкою формою цукрового діабету «Цукровий діабет ІІ типу», у неї неодноразово ставались напади «Діабетичної коми». Крім того, у неї діагностовано «Дифузний кардіосклероз». Коли позивач укладав договір дарування, думала, що син буде здійснювати за нею догляд, а після її смерті забере собі у володіння та користування її квартиру, тим самим, при укладенні договору дарування позивач мала на увазі договір довічного утримання. В перший час, після укладення договору дарування, відповідач дійсно здійснював, обіцяний ним догляд за матірю. Проте, вже за рік, відповідач почав вимагати від позивача виселення із подарованої квартири. Між сторонами виник конфлікт стосовно подарованого майна. Зважаючи на викладене, позивач просить суд визнати договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2001.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи таке.

З роз'яснень, які викладено в п. 19 постанови Пленуму ВС «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 № 9, убачається, що правочин, учинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент учинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Помилка, допущена внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту ст.ст.203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Так, судом встановлено, що позивачу належала на праві власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири та земельної ділянки від 07.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 6442.

08 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, про що було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2001, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10490460 від 08.10.2013 року.

Також, судом встановлено, що на час укладення оспорюваного договору дарування від 08.10.2013 року, позивач хворіла важкою формою цукрового діабету «Цукровий діабет ІІ типу» та перебувала на стаціонарному лікуванні в Шепетівській ЦРЛ через напад «Діабетичної коми». Також, у неї було діагностовано «Дифузний кардіосклероз», у звязку із чим вона могла неправильно трактувати суть вчиненого правочину. Вказане підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. Тобто, укладаючи договір дарування позивач мала на увазі договір довічного утримання.

Наведене свідчить, про наявність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання.

Натомість сам факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, не може вважатись безумовними обставинами, які б виключали підстави для визнання договору дарування недійсним, внаслідок укладення його під впливом помилки.

Враховуючи, вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем повністю доведено факт укладення правочину під впливом помилки, неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, а саме волевиявлення позивача було направлене на укладення договору довічного утримання, а не договору дарування.

За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та слід визнати недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №2001.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 89, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) 08 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №2001.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_3, паспорт серія НА № 832948, виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 30.05.2000 року, РНОКПП - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_3, РНОКПП - НОМЕР_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя: Н.В.Мазур