ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1637/18Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/397/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 305010200
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Теребовлянського районного суду від 23 січня 2019 року (ухвалене суддею Малярчуком В.В., повний текст якого складено 23 січня 2019 року) у цивільній справі № 606/1637/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 28 лютого 2018 року о 18 год.30 хв. водій ОСОБА_4, керуючи маршрутним автобусом "Volkswagen -LT-46" р.н. НОМЕР_1 (далі автомобіль) та рухаючись по маршруту "Тернопіль-Хоростків", а саме автодорогою в межах села Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, допустив переїзд через тіло їх батька ОСОБА_5, який лежав на смузі руху, внаслідок чого батько отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер у Теребовлянській районній лікарні.

28.04.2018 року слідчим ГУНП в Тернопільській області винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 внаслідок отриманих в ДТП травм з 28 лютого по ІНФОРМАЦІЯ_1 року знаходився на стаціонарному лікуванні і на його лікування нею, ОСОБА_1, було придбано ліки на суму 3082,42 грн.. У зв'язку із смертю батька витрати на його поховання становили 9335,00 грн. та на спорудження пам'ятника 49600грн., які просила стягнути в її користь. Крім цього, смертю ОСОБА_5 їм, дочкам, завдана моральна шкода, яку просять стягнути в рівних частках кожній у розмірі встановленому на одного померлого 44676 грн., тобто по 22338,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Країна", тому вони звернулись до страхової компанії з заявами про виплату страхового відшкодування, яка їм повідомила про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю доказів цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_4.

Посилаючись на незаконність вказаної відмови позивачі просили задовольнити їх позов та стягнути з ПАТ "Стахова компанія "Країна" страхове відшкодування витрат пов'язаних з лікуванням батька ОСОБА_5, витрати на його поховання та встановлення надгробного пам'ятника, а також моральну шкоду.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.01.2019 року позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено і стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Країна" в корить ОСОБА_1 - 3082 грн. 42 коп. матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на лікування, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 44676грн. матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, 22 338,00 грн. моральної шкоди, пов'язаної зі смертю батька ОСОБА_5

Стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Країна" в користь ОСОБА_2 - 22338,00 грн. моральної шкоди, пов'язаної зі смертю батька ОСОБА_5

Не погодившись з вказаним рішенням суду ПАТ "СК "Країна" подало апеляційну скаргу у якій просить рішення суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити, зменшивши суму стягнення матеріальної шкоди до 1541,21 грн. та моральної до 11169,00грн. та відмовити у стягненні витрат на поховання і спорудження пам'ятника посилаючись на незастосування судом статті 36 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 25 Закону України "Про поховання та похоронну справу".

Апелянт зазначив, що згідно п. 36.3 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Оскільки винними діями водія та пішохода буда заподіяна шкода, тому страхова компанія повинна відшкодовувати лише половину заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Щодо витрат на спорудження надгробного пам'ятника вважає недоведеними такі вимоги у зв'язку з відсутністю доказів про спорудження ОСОБА_1 пам'ятника на могилі покійного батька. На думку товариства товарний чек від 22.04.2018 року про придбання пам'ятника на суму 49600 грн. за відсутності підтвердження витрат його встановлення на могилі не є підставою для відшкодування таких витрат страховиком. У відповідності до статті 25 Закону України "Про поховання та похоронну справу" встановлені надмогильні споруди , склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі надмогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Позивачі подали відзив на апеляційну скаргу в якому зазначили, що положення п.36.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосуванню не підлягають, оскільки в ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-права відповідальність яких застрахована. ДТП, внаслідок якої загинув пішохід ОСОБА_5, сталася лише за участі одного джерела підвищеної небезпеки - маршрутного автобуса, тому суд вірно в межах ліміту відповідальності страховика вирішив спір. Щодо відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника вказали, що п. 27.4 вказаного Закону зобов'язує надати страховику документи, що підтверджують такі витрати та не передбачає обов'язковість пред'явлення інших документів, зокрема витягу з книги обліку надмогильних споруд.

Представник ПАТ "Стахова компанія "Країна" в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнав та зіслався на обставини викладені у відзиві. Додатково пояснив, що факт встановлення пам'ятника на могилі ОСОБА_5, крім раніше поданих доказів, підтверджується і довідкою, виданою виконкомом Іванівської сільської ради №366 від 16.04.2019 року про встановлення ОСОБА_1 пам'ятника на могилі ОСОБА_5

Третя особа ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення представника позивачів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2018 року о 18 годині 30 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи пасажирським автобусом «Volkswagen LT-46» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення "Хоростків-Тернопіль", а саме автодорогою 0201519 сполученням "Тернопіль-Козівка-Хоростків" в межах вул. За Мир, с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області у напрямку від с. Ілавче до с. Малий Говилів, допустив переїзд правими колесами керованого автобуса через тіло батька позивачів - ОСОБА_5, який лежав на смузі руху до с. Малий Говилів, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких 02 березня 2018 року помер в КУТРР Теребовлянської центральної районної лікарні.

Постановою від 28 квітня 2018 року старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 01 березня 2018 року закрито, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5. В постанові зазначено, що на час ДТП ОСОБА_5 перебував в стані тяжкого отруєння алкоголем та лежав на дорозі. З моменту настання конкретної видимості лежачого пішохода ОСОБА_5, водій ОСОБА_4 у відповідності до висновку експерта №5-214/18 від 26 квітня 2018 року не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця переїзду через тіло пішохода і тим самим уникнути переїзду через нього.

Цивільно-правова відповідальність володільця автобуса «Volkswagen LT-46» з р.н. НОМЕР_1 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія «Країна", що підтверджується відповідним страховим полісом №АК/7186607 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент ДТП.

01 березня 2018 року до ПАТ "Страхова компанія «Країна" звернувся страхувальник із повідомленням про ДТП, яке було зареєстровано за вх. № 5029. Відповідно до повідомлення про ДТП, 28 лютого 2018 року в с. Іванівка, Тернопільської області відбулась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу « Volkswagen LT-46», реєстраційний номер В0 8930 ВА, під керуванням ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_5.

Судом також встановлено, що позивачі є дочками ОСОБА_5

ОСОБА_1 понесла витрати на лікування батька ОСОБА_5, який після ДТП перебував у Теребовлянській центральній районній лікарні в сумі 3082,42 грн. та витрати пов'язані з його похованням і встановленням надгробного пам'ятника в сумі 58935 грн. (9335 грн. на поховання та 49600грн. на встановлення надгробного пам'ятника). Вказані витрати підтверджені товарними чеками та накладними.

Листами від 13 червня 2018 року № 5378, 5379 надісланими відповідачем ПАТ "Страхова компанія «Країна" позивачам повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування по страховому випадку який стався 28 лютого 2018 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ДТП внаслідок якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та помер є страховим випадком, тому відповідач повинен виплатити страхове відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди дочкам померлого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами п. 22.1 ст. 22 та ст. 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

У пункті 27.4. статті 27 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля застрахована суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те що дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, є страховим випадком, тому відповідач повинен виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що смертю ОСОБА_5 позивачам заподіяна моральна шкода, яку суд правильно стягнув у межах ліміту відповідальності страховика.

Доводи апелянта про те, що на підставі пункту 36.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова компанія повинна відшкодувати лише половину заподіяної шкоди не заслуговують уваги суду виходячи з наступного.

За змістом пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована.

Твердження апелянта про недоведеність позовних вимог про відшкодування вартості надгробного пам'ятника у зв'язку з відсутністю доказів про його спорудження на могилі ОСОБА_5 колегія не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 придбала пам'ятник на могилу батька та оплатила його спорудження. В суді апеляційної інстанції представник позивачів пояснив, що пам'ятник встановлено на підтвердження чого надав довідку видану Іванівською сільською радою Теребовлянського району, що на кладовищі в с.Іванівка на могилі ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 встановила пам'ятник. Відсутність виписки із книги надмогильних споруд сільської ради за вказаних обставин не може бути підставою для скасування рішення суду у частині відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не вбачає.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, як постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В