Дата документу 17.04.2019 Справа № 335/6149/13-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/6149/13Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О. Повний текст ухвали складено 19.02.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/1573/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко Катерини Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною скаргою (т.с. 1 а.с. 161-165), в якій просив:

- поновити строк для подання скарги до суду,

- визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О. щодо неналежного його повідомлення про відкриття виконавчого провадження № 48110859 постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2015 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 860459,84 грн.;

- скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження № 48110859 від 13.07.2015 року, про опис та арешт майна боржника від 18.07.2018 року, про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 19.07.2018 року, які були винесені в рамках виконавчого провадження № 48110959, відкритому на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/6149/13-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 860459,84 грн.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначав, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі № 335/6149/13-ц було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 860459,84 грн., яке набрало законної сили 28.11.2013 року. 18.07.2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на підставі постанови про опис та арешт майна боржника, було арештоване належне ОСОБА_1 майно, за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, заявник стверджує, що про існування виконавчого провадження йому нічого не було відомо. Лише 08.08.2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з`ясувалось, що виконавче провадження було відкрито 13.07.2015 року. При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення на адресу заявника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутнє поштове повідомлення про вручення йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушено право останнього на добровільне виконання рішення. Таким чином, заявник вважав, що державним виконавцем порушений порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» порядок і направлення постанов, а відтак він вважав, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає скасуванню. Посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження № 48110859 не містять доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, заявник вважав, що державний виконавець не вправі був застосовувати подальші засоби примусу та вчиняти виконавчі дії, а відтак дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника (20.07.2015 року), постанови про опис та арешт майна боржника (18.07.2018 року), постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 19.07.20018 року він вважав такими, що не ґрунтуються на законі.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 180) провадження за скаргою відкрито.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року (т.с. 1 а.с. 238-240) поновлено строк ОСОБА_1 для подання скарги на дії державного виконавця.
В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О. у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 242-247) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні скарги на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О. та постановити нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 2).

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.
Крім того, в силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України незгода сторони з …рішеннями судді, рішення…в інших справах,…не може бути підставою для відводу.
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 9), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 10).

Старший державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі (т.с. 2 а.с. 25-36).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 17 квітня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 19, 21-24, 38-39) боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, стягувач ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву про розгляд цієї справи апеляційним судом без її участі (т.с. 2 а.с. 40-41).

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання боржника ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_2 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву стягувача ОСОБА_2 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника скаржника Вакшина В.В. (ордер т.с. 1 а.с. 176) адвоката Фурсенко С.В. та старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сівакової О.О. (довіреність т.с. 2 а.с. 42).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, у тому числі:
-представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Фурсенко С.В., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що між боржником на стягувачем була укладена мирова угода на стадії примусового виконання рішення, яка була затверджена ухвалою Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 25 лютого 2019 року, та яка вже виконана боржником;
-старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сівакової О.О., яка у тому числі зазначала, що державний виконавець Панасенко К.О. вже не працює у відділі, звільнена, ухвали суду про затвердження мирової угоди сторін на стадії виконання виконавча служба ще не отримала, відділ не згодний із тим, що боржнику суд поновив строк на подачу вищезазначеної скарги у цій справі, але апеляційну скаргу не подавав; оскарження дій виконавця у цій справі потрібно боржникові для вирішення питання у подальшому про виконавчий збір;
перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що державний виконавець та стягувач ОСОБА_2 із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, у тому числі в частині поновлення боржникові ОСОБА_1 строку на подачу вищезазначеної скарги у цій справі, погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували.
Боржник ОСОБА_1 оскаржує вищезазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні його скарги на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О.
За таких обставин, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 і лише в частині відмови у задоволенні його скарги на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій справі, керувався ст. ст. 449, 450, 451 ЦПК України та виходив із наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2013 року (т.с. 1 а.с. 119-120) позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 25.10.2007 року з врахуванням індексу інфляції та 3-х % річних у сумі 860 458 грн. 84 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.11.2013 року (т.с. 1 а.с. 155-157) рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2013 року залишено без змін.

13.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 48110859) з примусового виконання виконавчого листа № 335/6149/13-ц, виданого 17.01.2014 року Орджонікідзвським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 25.10.2007 року з врахуванням індексу інфляції та 3-х % річних у сумі 860458,84 грн. (т.с. 1 а.с. 200, 202).

20.07.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, на розрахункові рахунки виставлені платіжні вимоги (т.с. 1 а.с. 206).

27.07.2015 року до відділу ДВС боржником ОСОБА_1 було надано довідку № 1/1153 від 03.03.2015 року Центрального об`єднаного військового комісаріату м. Запоріжжя про його мобілізацію (т.с. 1 а.с. 207).

Цей факт, на думку суду першої інстанції підтверджує, те, що боржник був обізнаний про відкрите виконавче провадження і те, що ним була отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

З приводу вимоги про скасування постанови державного виконавця від 13.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції зазначав наступне.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження заявник зазначає позбавлення його можливості виконати рішення в добровільному порядку та відсутність доказів направлення на адресу заявника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що було передбачено ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження.

З приводу добровільного виконання рішення суду суд зауважує, що ОСОБА_1 було відомо про рішення суду, оскільки апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2013 року було подано саме ним, натомість, до серпня 2018 року судове рішення, яке набрало законної сили 28.11.2013 року, в добровільному порядку залишається невиконаним.

Щодо відсутності доказів при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження направлення на адресу заявника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що передбачено ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що доводи боржника повністю спростовані в ході судового розгляду зазначеної скарги.

Так, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, витребуваних матеріалів виконавчого провадження ВП № 48110859, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованою кореспонденцією 23.07.2015 року за вих. № 23391 (т.с. 1 а.с. 203-204), про що свідчить реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції та Журналому вихідної кореспонденції на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_2 .

Єдиним доказом про виконання державним виконавцем правила ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням є список згрупованих поштових відправлень (рекомендованих поштових відправлень).

Такий доказ державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Панасенко К.О. суду надав, зокрема, надано реєстр згрупованого рекомендованого поштового відправлення, з якого вбачається, що за вихідним номером на адресу стягувача направлено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тим самим виконавцем повністю спростовані доводи скарги в частині неотримання стягувачем постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.08.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (т.с. 1 а.с. 209).

У подальшому на адресу Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшло повідомлення № 1/1910 Центрального об`єднаного військового комісаріату м. Запоріжжя щодо боржника ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 210).

09.07.2018 року на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження та направлена сторона (т.с. 1 а.с. 212).

18.07.2018 року державним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника), а саме торгівельного комплексу літ. А за адресою: АДРЕСА_3 (т.с, 1 а.с. 214-215).

Також, у цей же день, 18.07.2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області була винесена постанова про призначення відповідального зберігача майна, відповідно до якої зберігачем майна, а саме торгівельного комплексу літ. А за адресою: АДРЕСА_3 призначено ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 217).

Постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.07.2018 року, а саме торгівельного комплексу літ. А за адресою: АДРЕСА_3 та постанова про призначення відповідального зберігача майна була вручена боржнику ОСОБА_1 особисто під підпис 19.07.2018 року (т.с. 1 а.с. 213, 217 зворот).

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що постанови державного виконавця від 13.07.20015 року про відкриття виконавчого провадження № 48110859, від 18.07.2018 року про опис та арешт майна боржника, від 20.07.2015 року про арешт коштів боржника є правомірними, а тому скарга ОСОБА_1 є такою, що задоволенню у цій справі не підлягає.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою в оскаржуємій частині, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали в оскаржуємій частині у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Несвоєчасне отримання боржником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка надсилалась державним виконавцем боржникові з дотриманням вимог чинного ЗУ «Про виконавче провадження» (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) чи будь - яке добровільне виконання боржником рішення суду у будь-якій його частині чи повністю, укладення будь-якої мирової угоди сторонами на стадії укладення виконавчого провадження після відкриття останнього, не могло бути і не є підставою для скасування судом вищезазначеної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа на виконання вищезазначеного рішення суду у цій справі.
Відкривши виконавче провадження своєю вищезазначеною постановою, державний виконавець мав право здійснювати заходи, направлені на виконання виконавчого листа, виданого судом на виконання вказаного вище рішення суду у цій справі, зокрема: опис та арешт майна боржника, арешт коштів боржника, призначення суб`єкта оціночної діяльності тощо.

Наявність у матеріалах виконавчого провадження довідки відносно боржника (т.с. 1 а.с. 207), виданої раніше, ніж відкрито виконавче провадження, не робить постанову державного виконавця про відкриття вищезазначеного виконавчого провадження незаконною та не може бути підставою для скасування останньої, а лише свідчить про те, що ця довідка відносно боржника дійсно видавалась та отримувалась раніше іншою особою, зокрема боржником та ін., а не державним виконавцем, а була надана у матеріали виконавчого провадження у подальшому, коли останнє вже було відкрито.

Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів станом на час постановлення оскаржуємої ухвали (14 лютого 2019 року), тобто тих, що були досліджені судом першої інстанції при постановленні останньої.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі в межах вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч.ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, є:

-додані до апеляційної скарги божника дві заяви його представника - адвоката Фурсенко С.С. до ВДВС Дніпровського району м. Запоріжжя від 14.08.2018 року (т.с. 1 а.с. 248-249), якими не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції в оскаржуємій частині ухвали у цій справі.

-та витяг із Електронного реєстру виконавчих проваджень про рух вищезазначеного виконавчого провадження, доданий державним виконавцем до відзиву на апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 2 а.с. 29-34), яким лише додатково підтверджуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції в оскаржуємій частині ухвали у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції в оскаржуємій частині є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі або ж її зміни.

В решті ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.
Крім того, у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (т.с. 2 а.с. 5), сплаченого ним при подачі вищезазначеної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року в оскаржуємій частині у цій справі залишити без змін.
В решті ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 23.04.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.