Провадження 2/235/857/19
Справа 264/2551/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» 06.05.2018 року (згідно штампу про поштове відправлення) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.07.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/paqes/70/ , складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість 69999,89 грн., яка складається з наступного: 1252,09 грн. - заборгованість за кредитом, 60200,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4738,00 - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3309,52 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

06 березня 2019 року зазначена справа надійшла до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

06 березня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

07 березня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заперечення, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати позовну давність до основної та додаткової вимоги позивача, стягнути з позивача судові витрати по справі, які поніс відповідач у зв'язку з розглядом справи у розмірі 533,92 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, застосувати позовну давність до основної та додаткової вимоги позивача, стягнути з позивача судові витрати по справі, які поніс відповідач у зв'язку з розглядом справи у розмірі 533,92 грн.

Заслухавши пояснення осіб, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд встановив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Судом встановлено, що 11.07.2013 року відповідач ОСОБА_4 отримала в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_4 згідно кредитного договору від 11.07.2013 року отримала картку, яка мала термін дії до останнього дня вересня 2016 року (а.с. 116).

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/paqes/70/ , складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач дійсно не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Зазначені обставини підтверджуються умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8-32), анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7).

Позивачем наданий розрахунок суми заборгованості станом на 31.03.2018 року на загальну суму 69999,89 грн., яка складається з наступного: 1252,09 грн. - заборгованість за кредитом, 60200,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4738,00 - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3309,52 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6).

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно роз'яснень, викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-14 цс 14, в яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами під час розгляду справ, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір б/н від 11.07.2013 року, по якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Як встановлено судом, строк дії картки до останнього дня вересня 2016 року. До суду з позовом позивач звернувся 06.05.2018 року. Таким чином, строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1252,09 грн. позивачем не пропущений, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності до основної вимоги задоволенню не підлягає, тому сума заборгованості за кредитом в розмірі 1252,09 грн. підлягала б стягненню з відповідача на користь позивача на час звернення позивача з позовними вимогами, але на час розгляду справи судом з довідки за № 597 від 15.04.2019 року вбачається, що зазначена заборгованість позивачем погашена (а.с. 141).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, то до цих вимог підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки щодо місячних платежів строк обчислення позовної давності починається після несплати чергового платежу.

Враховуючи, що позивач до суду звернувся з позовом 06.05.2018 року (а.с. 41), то з відповідача на користь позивача підлягала б стягненню на час звернення позивача з позовними вимогами, яка на час розгляду справи судом погашена, що підтверджується довідкою за № 597 від 15.04.2019 року (а.с. 141), заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 06 травня 2015 року по 31.03.2018 року (по кінцевий день згідно наданого позивачем розрахунку на а.с.5-6) в розмірі 1089,00 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вбачається, що кредитний договір складається із підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, відповідно до статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Позивачем не надано доказів того, що позивач відповідно до Умов і Правил укладеного договору у встановлений строк повідомив позичальника про підвищення процентної ставки.

На час укладання договору діючий тариф передбачав стягнення процентів за користування кредитом розмірі 30,00 %, який збільшенню не підлягав. Саме такі Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, тому подальше збільшення Банком процентної ставки до 43,2% в односторонньому порядку є необґрунтованим та таким, що суперечить ст. 1056- 1 ЦК України ( в редакції на час укладання договору).

Нарахування процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності за період з 06.05.2015 року належить проводити з урахуванням 30,00 % річних із розрахунку 360 днів на рік, що обумовлено при підписанні заяви позичальника. На суму заборгованості 1252,09 грн. за 1044 дні заборгованості (з 06.05.2015 року по 31.03.2018 року) при виплаті 30,00% річних за користування кредитом за умови 360 днів у році сума процентів за користування кредитом складає 1089,00 грн. (1252,09 грн. Х 30,00% : 360) Х 1044 днів).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересні 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач зареєстрована та проживає в м. Покровську, Донецької області.

Згідно із пунктом 11 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у якому вказаний зазначений населений пункт.

Виходячи з наведеного у позивача не було правових підстав для нарахування з 14 квітня 2014 року пені за комісією в розмірі 4738,00 грн., штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3309,52 грн. - штраф (процентна складова), тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання є необгрунтованим.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка б підлягала стягненню на час звернення позивача з позовом складає 2341,09 грн., з яких 1252,09 грн. - заборгованість за кредитом, 1089,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Але станом на час розгляду справи зазначена заборгованість відповідачем погашена, що підтверджується довідкою ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» за № 597 від 15.04.2019 року, відповідно до якої з заробітної плати ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було утримано 4464,61 грн. (а.с. 141). Представник позивача в судовому засіданні визнав, що зазначена сума надійшла на рахунок позивача, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 533,92 грн., які складаються з наступного: 105,72 грн. - судовий збір за виготовлення копій документів зі справи (а.с. 60-61), 384,20 грн. - судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 75), 44, 00 грн. - витрати на поштові відправлення (а.с. 86-88).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 533,92 грн.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті та проголошена його

вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 17 квітня 2019 року. Повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Відповідач: ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя: