Справа № 461/3406/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/97/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Львів

Справа № 461/3406/18

Провадження № 22-ц/811/97/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника ОСОБА_1 .

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Карпець Юлії Володимирівни

на рішення Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2018 рокуу складі судді Зубачик Н.Б.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича від 29.11.2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2134, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (місце знаходження: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 704,80 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»- Карпець Юлія Володимирівна.

В апеляційній скарзі вказує, що підставою задоволення вимоги позивача щодо визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню призвело те, що суд помилково прийшов до хибного висновку про те, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом поза межами дії норм, що регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами та прийшов до висновку, що постанова КМ України №662 від 26.11.2014 року втратила чинність в частині що надає можливість чинення виконавчих написів нотаріусом.

Зазначає, що при задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, згідно якої визнано незаконною та не чинною постанову КМ України від 22.02.2017 року «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 року №662 в частині змін, згідно яких визначено перелік документів, які подаються при вчинення виконавчих написів нотаріуса на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, а також на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

З висновками суду не погоджується, вказує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 не визначено моменту з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів. А тому вважає, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 , яка залишається чинною по сьогоднішній час, то ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції відбулося внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

11.10.2018 року цивільна справа № 461/3406/18 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 року для розгляду цивільної справи № 461/3406/18 (провадження № 22-ц/811/97/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Струс Л.Б., суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Жовтанецького В.М., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що 26.08.2016 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Р07.106.79027, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти на поточні потреби в сумі 13351,00 грн., а позичальник зобов`язався такі повернути зі сплатою 1,9900 % річних від залишкової суми кредиту.

У ОСОБА_2 внаслідок невиконання своїх зобов`язань виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. ПАТ «Ідея Банк» 28.11.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29.11.2017 року на підставі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, здійснено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 21637,54 грн. та 1600,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, зареєстрований в реєстрі за №2134.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що нотаріус в день вчинення виконавчого напису 29.11.2017 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже нотаріус повинен був відмовити Банку у вчинення виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просторочення виконання зобов`язання.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, такими є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як встановлено, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 вимоги щодо погашення кредитної зргованості та з метою захисту своїх законних прав та інтересів, ПАТ «Ідея Банк» 28.11.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою №12.4.2/147375 про вчинення виконавчого напису.

Нотаріус під час вчинення виконавчого напису підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум та перевіряє наявність необхідних документів.

Вищенаведена позиція в повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду України, які були викладені у постановах від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15 та від 05.07.2017 ку №6-887цс17.

В матеріалах справи містяться копії документів, що подавались апелянтом нотаріусу для чинення спірного виконавчого напису нотаріуса, згідно вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 оку №1172, а саме:

1) Заяву ПАТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 28.11.2017 року №12.4.2/147375;

2) кредитний договір № Р07.106.79027 від 26.8.2016 року;

3) довідку ПАТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів від 28.11.2017 року №12.4.2/147199;

4) вимогу ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про усунення порушення кредитних зобов`язань №12.4.2/Р07.106.79027 від 25.10.2017;

5) довідку розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №Р07.106.79027 від 26.08.2016, видану ПАТ «Ідея Банк» станом на 25.10.2017;

6) список №2 за формою №103 згрупованих поштових відправлень ПАТ «Ідея Банк», переданих на відправку; список №1417 згрупованих поштових відправлень ПАТ «Укрпошта», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку;

7) виписку по особовому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , сформовану ПАТ «Ідея Банк» станом на 27.11.2017;

8) детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № Р07.106.79027 від 26.08.2016, станом на 25.10.2017.

Хоча Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вказане не свідчить про незаконність дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису 29.11.2017 року.

Як вбачається з позовної заяви позивачем не оскаржується сума виконавчого напису, не заперечується отримання кредиту, що свідчить про безспірність заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими а рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ «Ідея Банк» 1057 грн 20 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»- Карпець Юлії Володимирівни - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2018 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» 1057 грн 20 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.05.2019 року.

Головуючий

Судді