Справа № 461/7994/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3033/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 461/7994/18

Провадження № 22ц/811/3033/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_3 та Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області

на ухвалу Галицького районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 28 листопада 2018 року, (суддя Стрельбицький В.В.)

у справі

за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку (ПАТ АБ) «УКРГАЗБАНК», з участю заінтересованих осіб: державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Грабовенської Л.О., ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа,-

встановив:

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»звернувся зі скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Грабовенської Л.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 вересня 2017 року, скасувати дану постанову та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження №539938839. В обґрунтування скарги посилається на те, що Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №б/н у справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості в сумі 45 115,54 доларів США, 140 291,54 грн. заборгованості, 8 220 грн. штрафних санкцій, 1 700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 19 вересня 2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Грабовенською Л.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Вважає таку постанову безпідставною та неправомірною, так як державним виконавцем не було вжито усіх заходів для примусового виконання рішення суду, чим порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що державним виконавцем також не вжито жодних заходів щодо повідомлення стягувача про хід виконання судового рішення, а тому про повернення виконавчого документа банку стало відомо 11 жовтня 2018 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року задоволено скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Визнано неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовенської Л.О. щодо винесення постанови від 19 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасовано постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовенської Л.О. від 19 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №539938839.

Зобов'язано державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовенську Л.О. відновити виконавче провадження №53938839 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості, за виконавчим листом Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2016 року, в сумі 45 115,54 доларів США, 140 291,54 грн. заборгованості, 8 220 грн. штрафних санкцій, 1 700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалу суду оскаржують ОСОБА_3 та Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львовав Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою залишити скаргу без розгляду. Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята 19 вересня 2017 року, однак скарга подана 12 жовтня 2018 року, тобто більше ніж через рік з дня винесення постанови. Вказує, що скаржнику скеровано постанову про повернення виконавчого документа до суду 19 вересня 2017 року.Стверджує, що на рахунок ПАТ «УКРГАЗБАНК» повернуто авансовий внесок, сплачений в межах цього виконавчого провадження в сумі 27193,70 грн., що свідчить про поінформованість скаржника про стан виконавчого провадження, у тому числі про винесення постанови про повернення виконавчого документа до суду від 19 вересня 2017 року (ВП № 53938839). Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій. Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання скарги.

Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Вказує, що постанова винесена державним виконавцем 19 вересня 2017 року, а скарга подана скаржником 12 жовтня 2018 року. Постанова скерована на адресу Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК». Зазначає, що у вказаному виконавчому провадженні на рахунок ПАТ «УКРГАЗБАНК» повернуто авансовий внесок в розмірі 27 193,70 грн., що підтверджує той факт, що скаржник повідомлений про хід виконавчого провадження, у тому числі про винесення постанови про повернення виконавчого документа до суду від 19 вересня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Встановлено, що постановою державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Грабовенською Л.О. від 19 вересня 2017 року в межах виконавчого провадження №539938839, повернуто стягувачу виконавчий документ №б/н про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості в сумі 45 115,54 доларів США, 140 291,54 грн., 8 220 грн. штрафних санкцій, 1 700 грн. судового збору та 30грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Підставою винесення оскаржуваної постанови державний виконавець зазначила відкриття Апеляційним судом Львівської області апеляційного провадження у справі за скаргою ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця щодо невідкриття виконавчого провадження за судовим рішенням, а відтак, керуючись ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу.

Суд першої інстанції вірно не погодився з такими діями державного виконавця, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Встановлено, що судове рішення, яке стало підставою для відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості. набрало законної сили, а тому за приписами ст.129-1 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.5 цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Стаття ст.37 зазначеного Закону, визначає підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Підстав, наведених у постанові державного виконавця від 19 вересня 2017 року для повернення виконавчого документа, зазначений перелік не містить.

Згідно із п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов'язковості виконання рішень.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст.18 цього Закону визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець, як визначений законом суб'єкт, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, зобов'язаний здійснити дії з примусового виконання судового рішення лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», та відповідно до положень інших законів та нормативно-правових актів, а також у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, керуючись при цьому принципами верховенства права, законності та обов'язковості виконання рішень.

Державним виконавцем не подано доказу та не наведено норми чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено обов'язок державного виконавця повернути стягувачу виконавчий документ, з підстав зазначених у постанові від 19 вересня 2017 року.

Є встановленим, що виконавчий документ повернутий не стягувану, а суду. Строк звернення зі скаргою суд поновив підставно, що не спростовано доводами апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неправомірність дій державного виконавця, оскільки оскаржувана постанова винесена без дотримання норм закону, зокрема вимог Закону України «Про виконавче провадження, що в свою чергу порушує право стягувача на примусове виконання судового рішення, не відповідає засадам виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційних скарг. Ухвала суду прийнята з додержанням норм процесуального права.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді