Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1974/17
№ 2/733/7/19
Рішення

Іменем України

"04" квітня 2019 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Карапиш Т.В.

при секретарі: Донченко В.Ю.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі із 06 серпня 2011 року, який на підставі рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2017 року розірвано. 18 серпня 2016 року за час перебування в шлюбі ОСОБА_2, з відома ОСОБА_4, уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901. 14 лютого 2017 року між ОСОБА_2, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та АТ «Українська автомобільна Корпорація» було укладено договір № 214109-Y04262, згідно якого відповідач отримав у власність автомобіль марки ЗАЗ-FORZA AF 485420, який був переданий останньому 16 лютого 2017 року згідно Акту № 214109- Y04262 передачі прийняття автомобіля. В період з 18 серпня 2016 року по 08 вересня 2017 року сторонами за даний автомобіль згідно вищевказаного договору було сплачено 99951 гривню 73 копійки. Транспортний засіб - автомобіль марки ЗАЗ-FORZA AF 485420 є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу він залишився відповідачу ОСОБА_2, повна вартість якого на даний час не виплачена. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, а спільне володіння та користування автомобілем є неможливим, вважає за необхідне здійснити виділення належної їй частки із майна шляхом присудження грошової компенсації вартості 1/2 частки сплаченої за договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 за період перебування в шлюбі в розмірі 49975 гривень 87 копійок.

В судове засідання позивачка ОСОБА_4 не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, вказуючи на, що за час спільного проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було придбано автомобіль марки ЗАЗ-FORZA AF 485420 згідно договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901. Після розлучення даний автомобіль залишився у користуванні одного із подружжя ОСОБА_2, власником якого являється останній. За час перебування в шлюбі сторони сплачували кошти за вартість автомобіля відповідно до вищевказаного договору. На час розірвання шлюбу даною сімєю було сплачено кошти в розмірі 99951 гривню 73 копійки. Так як майно придбане в шлюбі, то воно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка має право на Ѕ частину спільного майна. Оскільки спірний автомобіль є неподільною річчю, ОСОБА_4 просить компенсувати Ѕ частину сплачених коштів згідно договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 від 18 серпня 2016 року за автомобіль марки ЗАЗ-FORZA, 2015 року випуску в розмірі 49975 гривень 87 копійок.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити повністю, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 придбав вищевказаний автомобіль по договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 від 18 серпня 2016 року не в інтересах сімї та дане спірне майно є виключно його власністю, так як купив його за власні кошти та кошти його батька ОСОБА_5, виручені від продажу належного останньому автомобіля марки ВАЗ 21154. Відповідно до п. 3 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. А також відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права

спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,

суди мають застосовувати положення частин 4,5ст.71СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудженнягрошовоїкомпенсації можемати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом

(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду

відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а

неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними

відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в

цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх

спільній частковій власності.

Представник третьої особи ТОВ «АВТО ПРОСТО» в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що дійсно між відповідачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» був укладений договір № 720901 від 18 серпня 2016 року, предметом якого є надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах системи ОСОБА_6. При виконанні договорів з учасниками, укладеними в рамках системи ОСОБА_6, ОСОБА_2 надає учасникам фінансові послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи ОСОБА_6. ОСОБА_2 належним чином виконував умови укладеного договору і в лютому місяці 2017 року він отримав автомобіль марки ЗАЗ-FORZA, 2015 року випуску та зареєстрував його на своє імя за р.н.з. СВ 1989 ВМ. За період з 18 серпня 2016 року по 13 вересня 2017 року відповідачем було сплачено 26 періодичних платежів на суму 46584 гривні 13 копійок (власне кошти на оплату автомобіля). Решта сплачених коштів це винагорода за послуги, повязані з включенням договору до системи ОСОБА_6 та формування групи, винагорода за послуги, повязані з передачею автомобіля учаснику та щомісячна винагорода. На даний час ОСОБА_2 за договором не виконані зобовязання в повному обсязі, а тому автомобіль знаходиться у заставі для забезпечення виконання зобовязань за договором.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, ЗУ № 475/97-ВР від 17.07.1997р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, який було розірвано рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2017 року (а.с.10-12).

За час перебування в шлюбі відповідач ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_4 18 серпня 2016 року уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 (а.с.13-17).

Ст. 1 Розділ 1 даного Договору передбачає, що предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему ОСОБА_6.

Згідно ч. 2.1 ст. 2 Розділу 2 Договору поточна ціна автомобіля є критерієм - основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього існування групи, та повідомляється ОСОБА_7 постачальником.

При укладенні договору у відповідності до ст. 1.6 Розділу 2 відповідачем було сплачено винагороду за послуги, повязані з включенням договору до системи ОСОБА_6 та формування групи у розмірі 7128 грн.

Частина 2.3 ст. 2 Розділу 2 Договору вказує, що учасник зобовязаний повністю сплатити всі платежі та щомісячну винагороду згідно з графіком внесків.

Стаття 5 Розділу 2 Договору передбачає, що учасник, який належним чином виконує свої зобовязання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. ОСОБА_7 зобовязується повідомити учасника про надання Права на отримання автомобіля та повідомити строк та порядок оформлення документів отримувачем автомобіля для передачі товару (повідомлення про надання права на отримання).

14 лютого 2017 року між ОСОБА_2, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та АТ «Українська автомобільна Корпорація» було укладено договір № 214109-Y04262, згідно якого відповідач отримав у власність автомобіль марки ЗАЗ-FORZA AF 485420, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, який був переданий останньому 16 лютого 2017 року згідно Акту № 214109- Y04262 передачі прийняття автомобіля (а.с.18-23).

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору продавець (АТ «Українська автомобільна Корпорація») зобовязується передати у власність отримувача (ОСОБА_2Ю.), а платник (ТОВ «АВТО ПРОСТО») оплатити продавцеві вартість автомобіля на умовах цього договору.

Пункт 3.1 договору передбачає, що право власності на автомобіль переходить від продавця до отримувача з моменту державної реєстрації автомобіля в уповноважених державних органах та оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль.

Також судом встановлено, що згідно наданого позивачкою переліку платежів, здійснених за договором № 720901, сторонами було сплачено 99951 гривню 73 копійок (а.с.25). Але згідно інформації, наданої ТОВ «АВТО ПРОСТО», за період з 18 серпня 2016 року по 13 вересня 2017 року відповідачем було сплачено 26 періодичних платежів на суму 46584 гривні 13 копійок це кошти в оплату автомобіля (а.с.113-115).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2017 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_8, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено договір поруки (а.с.69).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За приписами ст.ст. 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 2017 року не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, разом не проживають, не ведуть спільного господарства.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

За роз'ясненнями, викладеними у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що у спільній сумісній власності подружжя перебуває автомобіль марки ЗАЗ-FORZA, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, за який потрібно внести ще 85 періодичних платежів разом із щомісячною винагородою згідно договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901. На час розірвання шлюбу даною сімєю були внесені кошти в розмірі 99951 гривню 73 копійок, з них 46584,14 грн. як оплату вартості даного автомобіля. Позивачка просить виділити 1/2 частку сплачених коштів за автомобіль в кількості 26 платежів по договору, що становить 49975 гривень 87 копійок, але позивачка не просить виділити 1/2 частину спірного автомобіля. Ринкова вартість даного транспортного засобу згідно висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 26 грудня 2018 року № 3756/18-24 станом на 18 грудня 2018 року складає 141507 гривень 66 копійок (а.с.136-145).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 від 18 серпня 2016 року був укладений одним із подружжя, а саме: ОСОБА_2, в інтересах сімї.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

Хоча в даному випадку відповідач ОСОБА_2 заперечував, що автомобіль марки ЗАЗ-FORZA AF 485420 був придбаний в інтересах сімї, та був придбаний за власні його кошти та кошти його батька ОСОБА_5, виручені від продажу автомобіля марки ВАЗ 21154, але суд не може взяти це до уваги, адже такі твердження останнього спростовуються письмовими доказами та суперечать нормам чинного законодавства України, передбаченими ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є власністю подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

До складу майна, яке підлягає поділу, входить майно, наявне у подружжя на час розгляду справи і те, що знаходиться у третіх осіб.

В даному випадку ОСОБА_9 є власником транспортного засобу автомобіля марки ЗАЗ-FORZA AF 485420, і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є виключно документом, який слугує підтвердженням наявності у особи права власності, набутого на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочину (ч. 1 ст.328 ЦК України), але існують борги по даному правочину до третіх осіб (Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»), які не сплачені в розмірі 85 періодичних платежів разом із щомісячною винагородою.

А тому враховуючи позиції ч. 4 ст. 65 СК України, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

З таких підстав при поділі спірного майна між подружжям ОСОБА_4 до ОСОБА_2 поділяється не тільки наявне майно, а також борги, які наявні за сплату боргу третім особам.

Позивачкою заявлено позов щодо стягнення грошової компенсації вартості частки у неподільному майні, що є спільною сумісною власністю подружжя в розмірі 49975 гривень 87 копійок.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до переліку платежів (а.с.25) 99951 гривня 73 копійки - це кошти, сплачені за частину майна автомобіля марки ЗАЗ-FORZA AF 485420, яке фактично перебуває у третьої особи ТОВ «АВТО ПРОСТО», хоча відповідно до акту прийому-передачі та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється власністю одного із подружжя ОСОБА_2

Таким чином суд бере до уваги поділ неподільного майна автомобіля марки ЗАЗ-FORZA AF 485420, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2. Тобто поділу підлягає конкретне майно, у тому числі і їх боргові зобовязання, а не окрема його частина. В даному ж випадку частина коштів сплачена за придбання автомобіля марки ЗАЗ-FORZA AF 485420 в інтересах сімї відповідно до договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 за час перебування подружжя в шлюбі.

А тому враховуючи те, що до суду інших позовних вимог ОСОБА_4 не було заявлено, суд вважає останній в задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки сплаченої за договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі № 720901 за період перебування в шлюбі в розмірі 49975 гривень 87 копійок відмовити.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,83,141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 355,368,370, 372 ЦК України, Конституцією України, ст.ст. 8,60,61, 63,65,69 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11 суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш