Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 428/13863/16-ц

провадження № 61-35301св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач 1 - Сєвєродонецька міська рада,

представник відповідача 1 - Шарнікова Ірина Іванівна,

відповідач 2 - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у складі судді Юзефовича І. О. від 30 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Луганської області у складі колегії суддів: Орлова І. В., Авалян Н. М., Кострицького В. В. від 26 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8 Після його смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на гараж № 25, що розташований за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, ш. Будівельників, квартал 19 «в». Зазначала, що вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний гараж, проте їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця. Згодом позивач дізналася, що гаражем користується без достатньої правової підстави ОСОБА_7, який не має права утримувати вказане майно, що належить та підлягає поверненню позивачу.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на гараж № 25, що розташований за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, ш. Будівельників, квартал 19 «в» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8; витребувати у ОСОБА_7 на користь неї вказаний гараж.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки спірний гараж не є об'єктом нерухомого майна, право власності на яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_8, то підстави для визнання права власності на вказане майно за позивачем відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Луганської області від 26 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем не доведено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_8, останньому належало право власності на спірний гараж, тому висновки суду першої інстанції про відмову у позові є правильними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 428/13863/16-ц з Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували всіх фактичних обставин справи; належної оцінки наданим доказам не надали; не врахували, що ОСОБА_8 за життя ще у 1985 році набув право власності на спірний гараж на законних підставах, однак не зареєстрував його, оскільки згідно чинного на той час законодавства реєстрація гаражів не була обов'язковою.

Відповідачами відзив на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що з 24 вересня 1998 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебували в зареєстровані шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

28 листопада 2016 року державний нотаріус Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіна Т. Д. виніс постанову про відмову ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж АДРЕСА_1, після смерті її чоловіка ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю в останнього правовстановлюючих документів на вказаний гараж.

Згідно листа Сєвєродонецької міської ради від 22 грудня 2016 року № 6398 індивідуальному гаражу, що розташований в кварталі 19 «в», поштова адреса не присвоювалася. Земельна ділянка під зазначеним гаражем у власність або користування ніякій особі не передавалася, інформація про оформлення права власності на цей гараж у міській раді відсутня.

Згідно листа Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 14 лютого 2018 року № 01/153 спірний гараж на обліку не значиться. Інвентаризаційної справи на спірний гараж в архівах Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» також немає.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України.

На підтвердження належності ОСОБА_8 спірного гаражу позивач посилалась на розписку від 05 вересня 1985 року, у якій зазначено, що ОСОБА_10 продав гараж за домовленістю за 7.500 карбованців ОСОБА_8 та у присутності свідків отримав гроші.

Однак таким засобом доказування як показання свідків обставини набуття фізичною особою права власності на нерухоме майно підтверджуватися не може.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій, встановивши обставини у справі у їх сукупності та дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності ОСОБА_8 за життя спірного гаражу, а тому вказане майно не входить до складу спадщини.

За недоведеністю позивачем обставин, якими вона обґрунтовувала позов, висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірний гараж з наведених у позові підстав є правильними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Луганської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило