Справа № 638/3340/18
Провадження № 2/638/1344/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретарів Кириллової К.С., Соколенко Ю.О., Панікарук В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: державний виконавець Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3, в якому просить, з урахуванням уточнень, стягнути неустойку (пеню) у розмірі 28 660,70 грн. за період з 01.04.2017 року по день подачі позову.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.11.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2015 року до повноліття дитини. 23.11.2015 року був виданий виконавчий лист №638/18821/15-ц. Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 27.11.2015 року відкрито виконавче провадження №49652257. Однак відповідач аліменти не сплачує, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість станом на 01.10.2018 року становить суму 28660,70 грн., а відповідно до розрахунку позивача пеня за аліментами становить 29 097,35 грн. Позивач та його представник в остаточних уточненнях просили стягнути суму пені, яка б дорівнювала заборгованості по аліментам, тобто 28660,70 грн.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, та в судовому засіданні відповідач та його представник надали пояснення, що з розрахунком заборгованості погоджуються в повному обсязі, пеню визнають в сумі 28660,70 грн., тобто в розмірі, що не перевищує наявну заборгованість по аліментам, але просить пеню зменшити до 3000 грн., враховуючи неможливість її погашення у заявленому позивачем розмірі.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначає про звернення до суду з дотриманням встановленого строку позовної давності.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року по даній справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні погоджувались з розрахунком заборгованості по аліментам у розмірі 28 660,70 грн., наданим державним виконавцем. Представник відповідача зазначив про часткове визнання позову, просив стягнути з відповідача 10% від заборгованості, посилаючись на неможливість сплати суми за позовними вимогами через скрутний майновий стан відповідача. Вказував на наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері, дружини та іншої дитини.

Третя особа в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.11.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сині ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2015 року до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 27.11.2015 року відкрито виконавче провадження №49652257 (а.с.3).

19 серпня 2016 року у звязку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище з «Чернишенко» на «Дегтярьова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №292949 від 19.08.2016 року (а.с. 4).

У судовому засіданні досліджувався розрахунок заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_5 від 18.10.2018 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 по аліментам з 25.06.2015 року складає 28 660,70 грн. Розмір заборгованості сторонами про справі не заперечується та не оскаржувався, сторони з ним погоджуються.

В судовому засіданні 22.11.2018 року позивачем надано до суду розрахунок пені за аліментами, які нараховані за період з 01.03.2017 року по 31.12.2017 року та сплата яких прострочена у період з 01.04.2017 року по 15.03.2018 року (день звернення до суду), проведеного позивачем на підставі розрахунку державного виконавця від 18.10.2018 року, згідно якого пеня складає 29 097,35 грн. Натомість представник позивача в судовому засіданні заявив про зменшення розміру пені до суми заборгованості по аліментам, тобто до 28660,70 грн.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Щодо неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем до суду наданий розрахунок пені, який проведений у повній відповідності до вищевказаного порядку і тому суд вважає його обґрунтованим та погоджується з ним, а отже з відповідача підлягає стягненню сума, з урахуванням остаточних уточнень до позову, у розмірі 28660,70 грн.

З пояснень відповідача та його представника вбачається, що відповідач має на утриманні непрацездатну мати, дружину, яка має дитину від першого шлюбу, в підтвердження чого суду надав довідку з місця проживання про склад сімї та прописку від 08.05.2018 року, копію пенсійного посвідчення серія К №010782, копію свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №345236 від 23.12.2017 року, копію свідоцтва про народження серія 1-ВЛ №103086 від 14.12.2007 року, довідку про дохід ТОВ «КОФЕІН» від 01.04.2019 року.

Разом із цим, відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а посилання останнього на наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, утримання дружини та її дитини від першого шлюбу, не позбавляє його обов'язку своєчасно платити аліменти.

Крім того, посилання відповідача на вказані обставини не доведені, адже до суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що він матеріально утримує зазначених вище осіб або звернення рішення про таке утримання до примусового виконання.

Згідно ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Враховуючи викладене, суд вважає заперечення відповідача та його представника необґрунтованими та недоведеними у судовому засіданні.

Натомість позивач та її представник довели суду свою правову позицію по справі про нарахування відповідачу до сплати неустойки (пені) за порушення ним грошового зобовязання, за несплату аліментів, а отже суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України та суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, ст.180, 181, 196 СК України, ст.549 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: державний виконавець Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2017 року по 15.03.2018 року у сумі 28660,70 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят гривень 70 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 25.04.2019 року.

Сторони:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1;

відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк