Справа № 219/4388/19
Провадження №2-з/219/10/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

23 квітня 2019 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська» про визнання недійсним договору купівлі продажу частки у статутному капіталі № 25/01/2019 від 25 січня 2019 року,

встановив:

22 квітня 2019 року до Артемівського міськрайонного суду ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати договір купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківський» № 25.01.2019 року від 25 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - недійсним.

Крім того, 22 квітня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої він просить заборонити відчуження 100% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська», що належить ОСОБА_2.

Однак, заява не відповідає нормам ст. 151 ЦПК України, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, в заяві, окрім іншого, повинні бути зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, з позовної заяви та матеріалів справи, яка надійшла до суду разом з заявою про забезпечення позову, вбачається, що 12 березня 2018 року між ОСОБА_2 - позичальником та ОСОБА_1 - позикодавцем було укладено договір позики №12/03/2018- Шев/П/Б. Згідно пунктом 2.1. Договору позики розмір позики складає 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Пунктом 1.2. Договору позики передбачено, що з метою забезпечення належного виконання своїх зобовязань (обовязків) з поверненням суми Позики, визначено в п. 2.1 цього Договору, Позичальник передає Позикодавцю в заставу частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська». У забезпечення зобовязання по договору позики № 12/03/2018-Шев/П/Б від 12.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір застави корпоративних прав від 12 березня 2018 року (надалі - Договір застави). Відповідно до п. 2 Договору застави, майном, що передається у заставу за даним Договором є частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська» у розмірі 100 % статутного капіталу, що становить 12000,00 грн. з усіма майновими правами та обовязками учасника Товариства відповідно до його Статуту та чинного законодавства України.

Згідно п.14.5 Договору у разі порушення застоводавцем обовязків, встановлених даним Договором, заставодержатель також має право вимагати дострокового виконання заставодавцем зобовязання за договором позики, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет застави.

Окрім того, 25 січня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська» № 25/01/2019, який і просить позивач визнати недійсним.

Відповідно до п.2 ч.1, ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Для договорів купівлі-продажу, міни, дарування частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю закон прямо не вимагає дотримання певної форми, але виходячи з загальних норм цивільного законодавства, зокрема, п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочин, який укладається між фізичною та юридичною особою, а також між двома фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Закон не вимагає нотаріального посвідчення договорів про відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Разом з тим відчуження частки у статутному капіталі тягне за собою внесення та державну реєстрацію відповідних змін до статуту товариства, а також відомостей про товариство, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, до якої заявник долучив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська», в яких зазначені зокрема відомості щодо переліку засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників) та інші відомості, а саме, що ОСОБА_2 є кінцевим бенефіціарним власником (контролер), розмір статутного капіталу становить 12 000 грн.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утрудненні виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач не надав до суду доказів чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту, чи були дотримані передбачені законом умови, необхідні для його укладення, чи досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами, чи передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; чи здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, чи взагалі була проведена державна реєстрація змін до установчих документів Товариства.

Частиною 9 ст. 153 ЦПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Крім того, суд розяснює, що відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 208, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шевченківська» про визнання недійсним договору купівлі продажу частки у статутному капіталі № 25/01/2019 від 25 січня 2019 року - повернути заявнику, розяснивши, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Погрібна