Ухвала

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 161/19584/18

провадження № 61-6976ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року у складі судді Філюк Т. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у складі колегії суддів: Карпук А. К., Русинчука М. М., Здрилюк О. І., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

ОСОБА_4 оскаржив ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року з підстав недотримання правил підсудності.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на виконання вимог пункту 6 статті 187 ЦПК України суд першої інстанції звернувся до відповідного органу реєстрації місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_4 Згідно з відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та знятий з реєстрації 24 жовтня 2000 року. Департамент державної реєстрації Луцької міської ради у листі від 20.12.2018 року повідомив про відсутність у Реєстрі територіальної громади м. Луцька інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_4 Оскільки місце проживання/перебування відповідача ОСОБА_4 у встановленому порядку не зареєстроване, суд першої інстанції правильно визначив підсудність цієї справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача у АДРЕСА_2 на підставі положень частини дев'ятої статті 28 ЦПК України.

При відхиленні аргументів апеляційної скарги щодо проживання відповідача в м. Дубно Рівненської області, що підтверджується копіями договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_3, договору безоплатного користування приміщенням АДРЕСА_4 та довідку Комунального підприємства «Центральна житлово-експлуатаційна організація «Житловик» про те, що ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_3 без реєстрації місця проживання, апеляційний суд вказав, що договори та довідка Житлово-експлуатаційної організації не підтверджують зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача, як того вимагають приписи частини першої статті 27 ЦПК України.

02 квітня 2019 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2019 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і прийняти нову, якою направити справу до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки доказам у справі, а саме: договору оренди житлового приміщення та договору оренди нежитлового приміщення, які підтверджують факт проживання ОСОБА_4 у м. Дубно Рівненської області. Відомості підрозділу УМВС України у Волинській області та лист департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, на які посилаються в оскаржуваних рішеннях суди попередніх інстанцій, свідчать про зняття з реєстрації та відсутність інформації про проживання чи перебування ОСОБА_4 у м. Луцьку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині першій статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною дев'ятою статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Встановивши, що позов пред'явлений до Луцького міськрайонного суду Волинської області на підставі положень частини дев'ятої статті 28 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_4, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, зробив правильний висновок, що позовна заява подана до Луцького міськрайонного суду Волинської області із дотриманням правил територіальної підсудності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель