ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4493/19 Справа № 182/7795/18 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/966/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2013 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 400,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві.

Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

На виконання вимог статті 1281 ЦК України, позивачем 26 жовтня 2017 року була направлена претензія кредитора до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку, 19.01.2018 року, Друга Нікопольська державна нотаріальна контора повідомила банк, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_1.

15 липня 2018 року банком до спадкоємця направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, як кредитора спадкодавця ОСОБА_3, однак ніяких дій спадкоємцем на погашення боргу вчинено не було.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 11.07.2013 року становить - 5 259,81 грн., які ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано направлення кредитором листа-претензії до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори у жовтні 2017 року та не з'ясовано, з якого моменту спадкоємець ОСОБА_1 дізналася про наявність вимоги (претензії банку) про заборгованість, що, на думку позивача, призвело до помилкового висновку суду щодо пропуску позивачем строку пред'явлення вимог до спадкоємців боржника. Позивач вважає, що вимога була направлена ним своєчасно до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, а тому строки пред'явлення вимог до спадкоємців боржника не пропущені та позов підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 11 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 8 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають Заява, підписана ОСОБА_3, Умови надання і Правила банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 10 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №1133 та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 78).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з вимогою до спадкоємців боржника, визначений статтею 1281 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, 11 липня 2013 року було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Кредитний договір складають Заява, підписана відповідачем, Умови надання і Правила банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до змісту анкети-заяви ОСОБА_3 підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір) (зв. а.с. 7).

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши ОСОБА_3 кредит, однак останній взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість (а.с. 5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 10 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №1133 та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 78).

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1282 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов'язанням, а також припинення такого зобов'язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред'явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку зі смертю останнього (а.с. 23) та ця ухвала була направлена судом на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19 квітня 2016 року (а.с. 34 - зворот) і отримана останнім, оскільки її копія долучена до матеріалів справи саме представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, як зі змісту позовної заяви, так і з доводів апеляційної скарги, слідує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3 саме з ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що час коли кредитор АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався про смерть ОСОБА_3 обліковується із дати отримання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначеної ухвали суду, а не направлення позивачем претензії кредитора до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори у жовтні 2017 року, як помилково вважав суд першої інстанції.

Оскільки, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про дату отримання копії ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, а збирання судом доказів самостійно було б порушенням принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, що є недопустимим, колегія суддів дійшла висновків, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» міг дізнатися про відкриття спадщини не раніше ніж у травні 2016 року, з урахуванням направлення на його адресу цієї ухвали суду 19 квітня 2016 року, а тому обліковує шестимісячний строк для звернення кредитора з вимогами до спадкоємців боржника ОСОБА_3 починаючи з 01 червня 2016 року, який закінчується 01 грудня 2016 року.

03 жовтня 2017 року, тобто з пропуском присічного строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із претензією до спадкоємців боржника, а тому його вимога про стягнення боргу із спадкоємців боржника не підлягає задоволенню, а висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є вірним.

Враховуючи, що окремі недоліки оскаржуваного судового рішення не вплинули на правильність правового результату вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на вирішення позову по суті та відповідний правовий результат - не впливають.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: