РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року Провадження №2/425/96/19

Справа №425/3675/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

28.11.2018 року позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання його діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 2016 року відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей у квартирі немає і взагалі квартирою вони не цікавляться. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідачі відмовляються знятись.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.12.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

20.12.2018 року, через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

11.02.2019 року, через канцелярію суду надійшла заява позивача, в якій він уточнив свої пояснення, надані ним під час судового розгляду 16.01.2019 року, а саме: просив суд не брати до уваги його пояснення стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі протягом двох місяців, оскільки він помилився, і замість двох років, сказав - два місяці. Отже, відповідач ОСОБА_2 не проживає в вищевказаній квартирі два роки, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі немає.

У судове засідання позивач та його представник не з,явились. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, які були повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» ( а.с.50,51,52). Крім того, згідно довідки про доставку sms - повідомлення, повістку про виклик до суду на 16.01.2019 року доставлено ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_4 - 20.12.2018 року (а.с.42).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяви відповідачів про розгляд справи без їх участі, неповідомлення відповідачів про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1,янської в місті Рубіжне Луганської області (копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно - а.с.8; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно- а.с.9).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 22337 від 13.11.2018 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 -як син власника, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження- як дочка власника (а.с. 10).

З акту про встановлення фактичного місця проживання від 22.11.2018 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають з 2016 року (а.с. 11).

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі як члени сім'ї власника, відсутні у спірній квартирі без поважної причини з 2016 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь Держави України судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 81,141, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави України в особі Державної судової адміністрації України, отримувач ГУК у м. Київі/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів

бюджету 22030106 судовий збір в сумі 704 ( сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави України в особі Державної судової адміністрації України, отримувач ГУК у м. Київі/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір в сумі 704 ( сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення складено 15.02.2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області, або безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП:НОМЕР_1, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_2, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_3, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Суддя В.В.Москаленко