Справа № 575/1610/18
Провадження № 2/575/42/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді Вюник Н.Г.

за участю секретаря Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 жовтня 2010 року в сумі 14524,61 гривень, яка складається з: заборгованість по процентам за користування кредитом 7719,17 гривень, заборгованість за пенею 5637,60 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 667,84 гривень та судові витрати по справі в сумі 1762,00 гривень, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем умов договору, що стало причиною утворення заборгованості по кредитному договору.

14 лютого 2019 року позивачем надано уточнення до позовної заяви, в якому зазначено, що заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2010 року складає 14524, 61 гривень, з яких: тіло кредиту - 5442,88 гривень, відсотки за користування кредитом 2676, 29 гривень, пеня 5237,60 гривень, штраф 1167, 84 гривень.

У судове засідання представник позивача не зявився, але надав письмову заяву, в якій просить справу слухати без його участі, на позовних вимогах наполягав.

Відповідач, будучи повторно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. У відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що договір з банком відповідачем укладений 04 жовтня 2010 року, підтвердженням якого є заява від 04 жовтня 2010 року за підписом відповідача, при цьому посилається на памятку клієнта. Що стосується розрахунку до позовної заяви зауважив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди, що відображає стан нарахувань в певні періоди часу.

Представник позивача надав виписку по рахунку, відповідно до якої вважає, що відповідач користувався кредитними коштами, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, що говорить про те, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому представник позивача посилається на рішення Верховного суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс 14 та 18.06.2014 року справа № 6-61цс 14 та зазначає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Зазначає, що картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2020. Тому позивач звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності (а.с.111-136).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує отримання ним кредитної картки та користування коштами банку, але посилається на строк дії кредитної картки та вважає, що строк закінчення дії картки збігаться з строком дії кредитного договору, а отримання іншої картки є укладення нового договору, а не продовження раніше діючого. Крім того, зазначає, що заборгованість за кредитним договором відсутня, оскільки в розрахунку банку відсутнє тіло кредиту та стверджує, що в такому випадку відсутні підстави для нарахування відсотків та пені. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.86-88).

У судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до банку з заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У заяві зазначена сума кредитного ліміту 2000,00 грн, базова процентна ставка 3 % в місяць з розрахунку 360 днів в році, строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки (а.с.10).

З розрахунку заборгованості станом на 28 листопада 2018 року слідує, що заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2010 року складає 14524,61 гривень, з яких: тіло кредиту - 5442, 88 гривень, відсотки за користування кредитом 2676, 29 гривень, пеня 5237,60 гривень, штраф - 1167, 84 гривень.

До матеріалів справи додано Умови та Правила надання банківських послуг, відповідно до пункту 1.1.7.11 яких договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.12-26).

З довідки про отримання карток відповідачем ОСОБА_2 слідує, що 04 жовтня 2010 року отримано картку зі строком дії до січня 2014 року; 01 березня 2013 року до березня 2017 року; 14 березня 2017 року - до травня 2020 року (а.с.80). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст.ст.546,549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1 - 3 ст.633 ЦК Українипередбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляра або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи з вимог частини першої ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст.1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Ч.3 ст.1056-1ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, правила застосування банком змінюваної процентної ставки відповідно до ч.4 ст.1056-1 ЦК України позивачем не дотримані, а саме: позичальник письмово не повідомлявся не пізніш, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовувалась нова процентна ставка; у кредитному договорі, зокрема в анкеті-заяві, не був встановлений порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу.

Відповідно ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно параграфу 2 гл.49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане.

Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої ст.228 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд приходить висновку, що розрахунок, наданий позивачем до уточненої позовної заяви в частині нарахування відсотків, визначення тіла кредиту відповідає вимогам кредитного договору та законодавству. Оскільки пеня розрахована поза межами строку позовної давності та враховуючи ст.61 Конституції України, суд приходить висновку, що стягненню підлягає штраф у розмірі, зазначеному у розрахунку, наданому позивачем.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 60, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.228, 256, 257, 258, 260, 261, 267, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 629, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1, 1067 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д, , рах.№3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 жовтня 2010 року, яка складається з: тіло кредиту 5442, 88 гривень, відсотки за користування кредитом 2676, 29 гривень, штраф - 1167, 84 гривень, а всього 9287,01 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д, , рах.№3111, МФО 305299) судові витрати в сумі 1126 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Вюник