ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №591/7501/18

Номер провадження 22-ц/816/2036/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області - Дубляка Валерія Івановича,

розглянув у відкритому сдовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Краснопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2019 року в складі судді Косар О.А., постановленої у смт. Краснопіллі, повний текст якої складений 14 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області, про скасування наказів, рішень та державної реєстраціїземельних ділянок,

в с т а н о в и в :

14 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - Держгеокадастр) про визнання протиправними та скасування наказів, що стосуються земельних ділянок, які розташовані за межами населеного пункту на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, а саме: № 362 від 09 жовтня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 17,908 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшим продажем права оренди на земельних торгах (аукціоні) для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва; № 244 від 23 грудня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах земельної ділянки загальною площею 17,8532 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з подальшою реєстрацією речового права; №363 від 09 жовтня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 24,75 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшим продажем права оренди на земельних торгах (аукціоні) для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва; № 246 від 23 грудня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах земельної ділянки загальною площею 23,7815 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з подальшою реєстрацією речового права; № 18-3855/16-18-СГ від 06 червня 2018 року про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність та відповідного рішення Краснопільської селищної ради 12 сесії 7 скликання № 94 від 28 лютого 2018 року. Крім того, позивач просив визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 17,8532 га кадастровий номер НОМЕР_1 та земельної ділянки загальною площею 23,7815 га, кадастровий номер НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі та закрити відповідні Поземельні книги № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що земельні ділянки площею 17,8532 га та 23,7815 га є частиною земельної ділянки, загальною площею 50 га ріллі, яка була раніше надана йому у постійне користування на підставі рішення 12 сесії Краснопільської районної ради від 14 липня 2000 року за №12, тому ці ділянки не є вільними і не можуть бути продані на земельних торгах.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Вказуючи на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спірні правовідносини є предметом розгляду суду цивільної юрисдикції, оскільки оскаржуваними наказами та державною реєстрацією земельних ділянок позивача фактично було позбавлено права на використання цих земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши думку позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника третьої особи, який при розгляді скарги покладається на розсуд суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд в оскаржуваній ухвалі послався на те, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, а тому дана справа відноситься до предметної юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Питання використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області площами 17,908 га та 24,75 га ріллі вже було предметом судового розгляду.

Так, у адміністративній справі № 818/409/17 за позовом ОСОБА_1 до Держгеокадастру постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, було скасовано накази відповідача, на підставі яких частина земельних ділянок, раніше виділених позивачу для створення селянського (фермерського) господарства, була включена до переліку ділянок, права на які можуть бути продані на земельних торгах.

У вказаній адміністративній справі судом було встановлено, що 14 липня 2000 року Краснопільська районна рада Краснопільського району Сумської області прийняла рішення про виділення ОСОБА_1 землі площею 50 га ріллі і 25 га пасовища для створення селянського (фермерського) господарства в районі хутора Марченки на землях запасу Осоївської сільської ради. Проте, земельні ділянки в натурі позивачу відведені не були, а документи на ці ділянки у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оформив.

Також адміністративним судом було встановлено, що рішення районної ради від 14 липня 2000 року не скасовувалось та підлягає виконанню в порядку, що передбачений Земельним кодексом України в редакції 2002 року без обмеження позивача будь-якими строками на вчинення дій по його виконанню. При цьому, як вказав суд, відповідачем не доведено, що земельні ділянки площами 17,908 га та 24,75 га ріллі, тобто ті які фактично були виділені позивачу у користування та які оскаржуваними наказами було включено до переліку ділянок, права на які можуть бути продані на земельних торгах, є вільними.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що виділена позивачу на підставі рішення Краснопільської районної ради від 14 липня 2000 року за № 12 земельна ділянка площею 50 га ріллі включає земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 17,8532 га та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 23,7815, відносно яких були прийняті оскаржувані накази та ухвалено рішення про їх державну реєстрацію.

Отже, правовідносини між позивачем та відповідачем, з огляду на їх предмет, суб'єктний склад та характер, мають ознаки спору про право.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено ст. 19 ЦПК України, а саме: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Натомість, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Визначальним критерієм здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.

Отже, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Як зазначалось вище, спір у даній справі виник через те, що оскаржувані накази відповідача, а також державна реєстрація земельних ділянок фактично позбавляють позивача можливості реалізувати право використовувати передану для ведення селянського (фермерського) господарства землю, тобто у даній справі виникли саме приватноправові відносини, чого суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про публічно-правовий характер спору.

За таких обставин, оскільки оскаржувана ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краснопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик