Справа № 522/6490/19
Провадження 2/522/5519/19
УХВАЛА

06 травня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі без виклику сторін заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Куценко Оксани Іванівни по визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Куценко Оксани Іванівни, відповідно якого позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 від 30 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І,, зареєстрований в реєстрі за №1046.

Разом із позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, відповідно якої просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11402243 у реєстрі прав власності на нерухоме майно), загальною площею 295,5 кв.м., житловою площею 251,2 кв.м.; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, але не виключно: Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та іншим суб`єктам Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, та які вправі вчиняти реєстраційні дії відповідно до чинного законодавства України, вчиняти будь-які дії щодо квартири за АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11402243 у реєстрі прав власності на нерухоме майно), загальною площею 295,5 кв.м., житловою площею 251,2 кв.м.

В обґрунтування поданої заяви, позивачі, зазначили, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М., зареєстрованого в реєстрі за №931. Позивачка ОСОБА_2 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2007р., посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Заботкіною Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №5-1398. 30.06.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І., зареєстрований в реєстрі за №1046, відповідно до умов якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив квартиру за АДРЕСА_1 . Прицьому в п.2 вказаного договору зазначено, що кватира належить ОСОБА_3 , на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2008 р., яке на час укладення цього договору вже було скасовано. В позовній заяві зазначені вимоги про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 від 30 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І,, зареєстрований в реєстрі за №1046, оскільки вказана квартира у буд . АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, тобто не є об`єктом права власності, у зв`язку з чим ОСОБА_3 не могла відчужувати це майно за договором купівлі-продажу. Відповідач ОСОБА_4 уникає будь-яких перемовин щодо залагодження спірної ситуації мирним шляхом. У той же час періодично з його боку проявляються спроби вчинення тиску на позивачів. Відповідач намагається провести відчуження належної йому квартири. Про це свідчить появлення із грудня 2018 року в Інтернеті відповідних об`яв щодо продажу квартири на АДРЕСА_1 , загальною площею 295,5 кв.м., з фотографією будинку, та постійні візити покупців для огляду об`єкту.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

18.04.2019 року суддя перебувала у відпустці. З 23.04.2019 року по 26.04.2019 року суддя перебувала на лікарняному та враховуючи святкові дні святкові дні, суд позбавлений можливості розглянути заяву про забезпечення позову в процесуальні строки.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року провадження у справі було відкрито.

Дослідивши матеріали справи, подане клопотання, суд прийшов до висновку про його задоволення.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз.1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 від 30 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І,, зареєстрований в реєстрі за №1046

Позов обґрунтований тим, що було скасоване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2007 року, яким було визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення горища, та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2008 року, яким було визнано за ОСОБА_3 право власності на реконструйовану дворівневу квартиру. Отже, враховуючи незаконне володіння спірною квартирою ОСОБА_3 позивачі вважають, що укладений спірний договір має бути визнаний недійсним.

Таким чином,беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів щодо забезпечення позову в обраний ними спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу відповідачів, що забезпечення позову шляхом арешту майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ?я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,10,149-153,157,258-261,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Куценко Оксани Іванівни по визнання недійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Забезпечити позов до розгляду справи по суті шляхом,а саме:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11402243 у реєстрі прав власності на нерухоме майно), загальною площею 295,5 кв.м., житловою площею 251,2 кв.м.;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, але не виключно: Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та іншим суб`єктам Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, та які вправі вчиняти реєстраційні дії відповідно до чинного законодавства України, вчиняти будь-які дії щодо квартири за АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11402243 у реєстрі прав власності на нерухоме майно), загальною площею 295,5 кв.м., житловою площею 251,2 кв.м.Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту ОМР та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 06.05.2019 року.

Суддя Домусчі Л.В.