Провадження № 2/734/441/19 Справа № 734/1002/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23 травня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договоролм позики,-

в с т а н о в и в:

в суд із цивільним позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із останньої на його користь суму основного боргу за Договором позики від 19.07.2017 року в розмірі 5 000 гривень. Вимоги мотивує тим, що 19 липня 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 5 000 гривень. На виконання умов даного договору він передав у позику ОСОБА_2 вищевказану суму. Згідно п.2.1 Договору остання зобов`язана повернути гроші не пізніше 31 грудня 2017 року. Однак, у порушення вищезазначеної умови договору, ОСОБА_2 позику не повернула. 18 липня 2018 року на адресу Відповідачу було направлено претензію з вимогою повернути грошові кошти протягом 7 календарних днів, але жодних дій , спрямованих на повернення позики ОСОБА_2 здійснено не було.

Позивач у судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторну у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавав.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

19 липня 2017 року між ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики на суму 5 000 гривень;

відповідно до п.1.1 Договору факт одержання грошей підтверджується розпискою, підписаною ОСОБА_4 в момент передачі йому суми позики;

згідно п.2.1 Договору ОСОБА_2 зобов`язана повернути всю суму позики не пізніше 31 грудня 2017 року;

19.07.2017 року ОСОБА_2 була складена письмова розписка, у якій вона підтверджує факт отримання від ОСОБА_5 5 000 гривень, які зобов`язується повернути до 31 грудня 2017 року;

13.07.2018 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 письмову претензію з вимогою повернути суму основного боргу 5 000 гривень;

на даний час ОСОБА_2 суму боргу не повернула, чим порушила умови Договору позики від 19 липня 2017 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики є обгрунтований та підлягає задоволенню вихолдячи з наступного:

у відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей

Стаття 1049 ЦК України, передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ( ч.2).

Згідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1). Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги ( ч.2).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 5 000 гривень. На даний час свій обов`язок по поверненню боргу ОСОБА_2 не виконала, тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768 гривень 40 коп., тому відповідно до ст.141 ЦПК України, дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 527, 530, 1046, 1047, 1049, ст.ст. 2, 4, 280-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договоролм позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу за Договором позики від 19.07.2017 року в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя