26 квітня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, -
Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 04.04.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 травня 2019 року.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Позов мотивовано тим, що 24.10.2009 року, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований у виконавчому комітеті Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №17.
Від шлюбу у сторін по справі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 17.01.2013 року.
За період їх спільного життя між ними виникали сварки, позивач вказує, що одного разу відповідач підняв на неї руку. Окрім того, ОСОБА_1 , вказує, що після сварок вони з чоловіком не спілкувалися тривалий час.
Як на причину розірвання офіційних шлюбних відносин позивач вказує на те, що відповідач часто не ночував вдома, зловживав наркотичними засобами, не в повній мірі бере участь у вихованні дитини, у фінансовому плані сім`ю не забезпечував. На момент звернення до суду позивач проживає разом із батьками.
Позивач вказує, що вони з чоловіком не зійшлись характерами та кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Сторони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин, вони не проживають як справжня сім`я і тому позивач вирішила розірвати шлюбні відносини. Позивач вказує, що шлюб між ними є лише формальними.
Окрім того, позивач зазначає, що умови, які необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку сина створює вона самостійно, без участі чоловіка. Позивач вказує, що відповідач на теперішній час працевлаштований та отримує заробітну плату.
Після розірвання шлюбу позивач висловлює прохання про те, щоб її син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати разом із нею.
З огляду на викладене позивач просить: розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №17, та залишити сина на проживання разом з нею.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, подала заву в якій просила справу розглянути за її відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився повідомлявся про дату, час та розгляд справи належним чином, по причини неявки суд не повідомляв.
Від представника відповідача - адвоката Фегер В. В ., повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю взяти ним участь у судовому засіданні. Як на причину неприбуття в судове засідання першого разу адвокат вказував відрядження до м.Львів, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено. Причиною неявки в судове засідання відкладене на 26.04.2019 року вказує перебування на лікарняному. Разом з тим, жодного підтвердження вказаному до заяв додано не було.
При цьому від ОСОБА_2 до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень.
У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про шлюбу Серії НОМЕР_2 від 24 жовтня 2009 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстровано виконавчим комітетом Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №17.
Від цього шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 17.01.2013 року.
Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто даний шлюб існує тільки формально.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
На даний час ведення між ними спільного господарства припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
При зверненні до суду позивач також просить визначити місце проживання дитини з матір`ю.
Так, відповідно до ч.1,2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати, а неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Суд бере до уваги, що від відповідача до суду не подано відзив або заперечень на позов.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю , підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір згідно квитанції № ПН 645985 від 18 грудня 2018 року в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.
Шлюб укладений 24.10.2009 року між ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано виконавчим комітетом Р. Комарівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №17, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 247 жовтня 2009 року- розірвати.
Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( мешк. АДРЕСА_1 ), на користь позивача ОСОБА_1 (мешк. АДРЕСА_2, РНКПП НОМЕР_3), сплачений згідно квитанції № ПН 645985 від 18 грудня 2018 року, судовий збір в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош