Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 243/6069/16-ц

провадження № 61-23466св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Державна казначейська служба України,

представники відповідача: Сологуб СергійАнатолійович, Василенко Вадим Олександрович, Карпенко Наталія Валеріївна,

третя особа - Департамент державної виконавчої служби України,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року в складі судді Чемодурової Н. О. та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня

2016 року в складі колегії суддів: Новосядлої В. М., Мальованого Ю. М.,

Новосьолової Г. Г.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - Департамент державної виконавчої служби України, про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 11 листопада 1989 року по 18 квітня 2000 року вона працювала у відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод» (далі - ВАТ «Содовий завод»).Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Судовим наказом Слов'янського міського суду Донецької області від 23 липня

2012 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь була стягнута заборгованість із заробітної плати у розмірі 1 191,40 грн. Виконавчий лист, виданий на підставі судового наказу, був своєчасно поданий до ліквідаційної комісії ВАТ «Содовий завод», але до цього часу рішення суду не виконане.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просила суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 1 191,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області

від 08 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позов було пред'явлено до Державної казначейської служби України, яка не є засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами. ВАТ «Содовий завод» самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Оскільки позивач не перебувала у трудових відносинах з Державною казначейською службою України, тому у неї не виникає обов'язку перед позивачем щодо виплати сум, належних їй від ВАТ «Содовий завод».

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У січні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи, не врахували, що частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Содовий завод» становить 100 %, а тому за правилами статті 619 ЦК України Фонд державного майна повинен нести додаткову (субсидіарну) відповідальність. Виконання судових рішень гарантується державою.

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, ОСОБА_3 у період з 11 листопада 1989 року по 18 квітня 2000 року знаходилася у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод».

Судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду від 23 липня 2012 року в справі № 2-н/0544/963/2012 з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 1 191,40 грн.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, на теперішній час ВАТ «Содовий завод» перебуває у стані припинення.

З листа від 24 січня 2013 року № 11-05-00801 регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області вбачається, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу

ВАТ «Содовий завод».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року

№ 215, основними завданнями Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку і таке інше. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Тобто Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини першої статті 2 ЦК України.

ВАТ «Содовий завод» не входить до сфери управління Державної казначейської служба України.

Нормами статті 619 ЦК України регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України.

Відповідно до положень частини другої статті 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

У відповідності до положень статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею Закону.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що між позивачем та Державною казначейською службою України не існує будь-яких зобов'язань, сторони не перебували у трудових відносинах, дійшов правильного висновку про те, що у відповідача не виникає обов'язку перед позивачем щодо виплати сум, належних йому від ВАТ «Содовий завод».

Посилання у касаційній скарзі на положення статті 619 ЦК України та частину другу статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» висновків суду не спростовують, оскільки вказані правові норми не поширюються на спірні правовідносини.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило