Єдиний унікальний номер 219/2807/17 Номер провадження 22-ц/804/880/19
Номер провадження 22-ц/804/880/19
Єдиний унікальний номер 219/2807/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О.В.,

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А. В.,

секретар Ротар Я. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним (суддя Павленко О.М., повний текст рішення виготовлений 17 жовтня 2018 року)

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати недійсним кредитний договір № 50009867, укладений 19 серпня 2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному договорі, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування; визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору № 50009867 від 19 серпня 2013 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», та його невід'ємну частину; визнати недійсними пункти 1.3.1, 1.3.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору № 50009867, укладеного 19 серпня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»; визнати недійсним пункт 2.4 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору № 50009867, укладеного 19 серпня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в частині нарахування процентів за користування кредитом на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка повернення кредиту; визнати недійсним пункт 3.1 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору № 50009867, укладеного 19 серпня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в частині розрахунку при достроковому поверненні кредиту із застосуванням п.1.3.1. Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору № 50009867.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2, через свого адвоката Деменкову Є. С подав апеляційну скаргу. В обґрунтуванні скарги зазначає, що у графіку погашення кредиту зазначено, що вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту укладенням договору, та орієнтована сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки становить: разова комісія за надання кредиту 4 510 грн. 55 коп. або 554 доларів 94 центи США, сума кредиту без урахування додаткового кредиту 180 423 грн. 31 коп. або 22197 доларів 75 центів США, сума додаткового кредиту 9 764 грн. 09 коп. або 1201 доларів 2+9 центів США, сума процентів за користуванням кредитом (9,90%) 9810 грн. 90 коп. або 1207 доларів 05 центи США, сума процентів за користування додатковим кредитом (9,90%) 80 грн. 94 коп. або 9 доларів 96 центи США. Згідно договору застави транспортного засобу №50009867 від 21.08.2013 року заставна вартість Предмета застави (автомобілю) становить 212 262, 72 грн.. Враховуючи, що з 2015 року в Донецькій та Луганській областях почалося проведення антитерористичної операції, курс долара почав зростати більш ніж у три рази від курсу станом на день укладення як договору купівлі-продажу автомобіля так і кредитного договору, банки припиняли свою роботу, позивач звернувся до відповідача із пропозицією виконати свої зобов'язання за кредитним договором у сумах, зазначених в гривневому вираженні, на що відповідач нічого не відповів до з'ясування обставин у регіоні.

Позивач вважає, що Кредитний договір №50009867 від 19.08.2013 року є недійсним в частині обов'язку позивача здійснювати платежі на його виконання у сумі розрахованій за відповідним обмінним курсом гривні, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту р розмірі 22197,75 доларів США,відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування, які є додатком до цього договору, та відповідно є недійсним пункти 1.3,1.3.1, 1.3.2 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору №50009867 і п.2.4 загальних умов до кредитного договору, в частині нарахування процентів за користування кредитором на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка повернення кредиту.

Також зазначив, що кредит було отримано у національній валюті України у гривнях, а виходячи з норм ст. 1054, абз.1 ч.1 ст. 1046 ч.1 ст. 1049 ЦК України у їх сукупності, та з факту отримання позивачем від відповідача кредиту в гривнях, прийшов до висновку про те, що позивач на виконання укладеного сторонами кредитного договору зобов'язаний повернути відповідачеві отриману ним суму кредиту у гривнях, тобто 180 423 грн. 31 коп. вартості автомобіля та 48 820,45 грн. - вартості послуг. Укладання графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів в доларах США є незаконним оскільки, кредитор у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Позивач позбавлений можливості перевірити правильність визнання розміру щомісячного платежу у гривнях, відповідач у зв'язку із необізнаністю позивач у складеній ситуації, маніпулює розміром щомісячного платежу, зловживає своїми правами.

Просив апеляційну скарга задовольнити, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Від представника ТОВ «Порше Мобілті» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначає, що сторонами на власний розсуд шляхом вільного волевиявлення визначено умови договору, зокрема щодо порядку його видачі та погашення у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання умов договору несправедливим. Тобто, позивач не довів, що зміст кредитного договору суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,а відтак відсутні підстави для визнання Кредитного договору недійсним Просив рішення суду першої інстанції залити без змін.

Позивач ОСОБА_2 та його представник Деменкова Є.С. до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Деменкової Є.С. надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі на задоволенні апеляційної скарги наполягає.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» Чередніченко М.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Поросив рішення першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 50009867, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 180 423 грн. 31 коп., що еквівалентно на дату укладання договору 22 197,75 доларів США (курс для обчислення - курс філії КБ ПАТ «Креді Агріголь Банк», що дорівнює 8,1280 грн./доларів США), строком на 60 місяців, зі сплатою 9,90 %, змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування, цільове призначення - для придбання автомобіля марки VW, модель Caddy GP Kombi. Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту (а.с.10).

Додатком до цього договору визначено графік погашення кредиту, відповідно до якого ОСОБА_2 повинен щомісячно сплачувати суму платежу за розрахунковий період, еквівалентну 571,49 доларів США, а в останній місяці - 571,33 доларів США (а.с.11).

Згідно з п.1.6 Загальних умов кредитування, виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечується заставою майна - автомобіля марки VW, модель Caddy GP Kombi, відповідно до Договору застави транспортного засобу № 50009867 від 21.08.2013 (а.с.12-15).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, зробив висновок, що відсутні правові підстави для визнання положень загальних умов кредитування та графіку погашення кредиту, що є додатками договору недійсним та зазначив, що не існує заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті.

Судом першої інстанції вірно було встановлено правовідносини, які склались між сторонами, правильно застосовано матеріальній закон та зроблено вірні висновки про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладанні кредитного договору сторонами погоджено загальні умови кредитування, згідно п.1.3 яких сторони дійшли згоди, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Так, п.1.3.1 загальних умов передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у день повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

В подальшому позичальник сплачує платежі з повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту.

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшився більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент сум кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені в графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до п.1.3 загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Порядок укладення договорів про надання споживчих кредитів та захист прав споживачів під час їх укладення передбачено Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила).

Пунктом 1.2 вказаних Правил передбачено, що вони регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до пункту 2.1 Правил банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством.

Також, згідно із зазначеними Правилами кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

При вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, необхідно враховувати, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору або визнання його недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості, міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Положеннями статті 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

При цьому відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається зо офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства України визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак при цьому законодавство не містить заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Згідно із частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Згідно із вимогами статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В укладеному між сторонами кредитному договорі, який складається із договору, графіка погашення кредиту та загальних умов кредитування, чітко визначені умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який він наданий, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін тощо.

Кредитним договором передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3 Загальних умов кредитування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем при укладенні спірного кредитного договору позивачу було надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до умов кредитного договору.

Крім того, відповідно до пунктів 9.5.-9.6 Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг, інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника тощо.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З огляду на викладене суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним, оскільки відповідач надав позивачу фінансову послугу з дотриманням норм законодавства. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив доводи апеляційної скарги та навів висновки на їх спростування, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статті 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що спірний кредитний договір не відповідає вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання позичальнику як споживачу фінансових послуг повної інформації про кредитні умови - не заслуговують на увагу, оскільки вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд встановив, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильного висновку суду не спростовують.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи

Судді: В. Б. Азевич

А. В. Гапонов

Повний текст судового рішення виготовлено 16 квітня 2019 року.

Суддя-доподвіач О. В. Халаджи