Справа № 161/6466/19
Провадження № 6/161/237/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_2 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3.

Своє подання мотивує тим, що на виконанні у другому відділі Державної виконавчої служби м. Луцьк перебуває дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-6092, виданий 27.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 1071210 грн. боргу, що еквівалентно 140000 доларів США та 1730 грн. судових витрат, а також дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-784/10, виданого 21.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 вартості наданих послуг в сумі 102720 грн., судового збору - 1700 грн., витрат на ІТЗ 120 грн.

10 вересня 2009 року та 18 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №1471766 та №50843770, одночасно з якими було накладено арешт на майно боржника.

У наданий для самостійного виконання строк боржник виконавчий документ не виконав. Державним виконавцем подано запити до державних органів, підприємств, установ, незалежно від форм власності та інших учасників виконавчого провадження для отримання інформації, необхідної для проведення виконавчих дій.

Відповідно до відповіді з Територіального сервісного центру 0741 РЦС у Волинській області за боржником зареєстровано вісім транспортних засобів, які було оголошено в розшук та не розшукано. Державним виконавцем було також здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі (м. Луцьк, вул. Заньковецької 70 А/1) для перевірки майнового стану боржника, внаслідок чого постановами державного виконавця про опис і арешт майна (коштів) боржника від 15.08.2018 року та 08.11.2018 року (ВП № 14717166) було описано та арештовано Ѕ частини 59/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями (загальна площа 173,7 кв.м.), а також Ѕ частини 59/100 частин земельної ділянки (загальна площа 0,0612 га), що належить ОСОБА_3 Крім того, відповідно до генеральної довіреності від 25.10.2015 року ОСОБА_3 проживає в Сполучених Штатах Америки за адресою: 640 Кентвел Драйв, Йорк, Пенсильванія, 17406.

Враховуючи ту обставину, що боржник ухиляється від покладених на нього судовими рішеннями зобов'язань, державний виконавець вважає, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3 до виконання зобовязань, покладених на нього згідно виконавчих проваджень №1471766 та №50843770.

В судове засідання державний виконавець Другого ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 не зявилась, подала суду заяву про розгляд подання без її участі.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 441 ЦПК України повідомлення про розгляд подання інших учасників процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що на виконанні у другому відділі Державної виконавчої служби м. Луцьк перебувають виконавчі провадження з виконання дублікату виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-6092, виданого 27.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 1071210 грн. боргу, що еквівалентно 140000 доларів США та 1730 грн. судових витрат, а також дублікату виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-784/10, виданого 21.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 вартості наданих послуг в сумі 102720 грн., судового збору - 1700 грн., витрат на ІТЗ 120 грн. (а.с. 9,16).

На виконання зазначених виконавчих документів головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_2 10 вересня 2009 року та 18 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №1471766 та №50843770, які згідно постанови виконавця від 24 квітня 2018 року були обєднанні у зведене виконавче провадження № 56270420 (а.с. 15, 40, 36).

Відповідно до постанови державного виконавця про опис і арешт майна (коштів) боржника від 11.01.2018 року було описано та арештовано Ѕ частини виробничо-складського приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м. та Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,21 га, що заходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова 10 В та належить боржнику (а. с. 38).

Постановою виконавця від 25.07.2018 року вказане майно було передано стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу (а. с. 29).

Постановами державного виконавця про опис і арешт майна (коштів) боржника від 15.08.2018 року та 08.11.2018 року (ВП № 14717166) було описано та арештовано Ѕ частини 59/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями (загальна площа 173,7 кв.м.), а також Ѕ частини 59/100 частин земельної ділянки (загальна площа 0,0612 га), що належить ОСОБА_3 (а.с.24, 26).

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Стаття 33 Конституції України визначає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон лише у випадках визначених законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися із матеріалів виконавчого провадження.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Обов'язки і права виконавця у виконавчому провадженні встановлені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

З аналізу приписів ст.12 ЦПК України у системному зв'язку з п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Однак, державним виконавцем не було надано суду достатніх доказів, які свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом. Саме по собі невиконання рішення суду не може слугувати підставою обмеження особи у праві виїзду закордон. Так, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця та здійснення інших передбачених законом виконавчих дій.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, в їх системному звязку, вбачається, що право ОСОБА_3 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у звязку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Зважаючи на те, що державним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішень суду, суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, ст.18 Закону України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання ОСОБА_1 державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначениий строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 17 квітня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_6