Справа № 444/3605/18
Провадження № 2/444/437/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

05 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу місцевого самоврядування Магерівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги, мотивує тим що в АДРЕСА_1 знаходиться садибний (індивідуальний) житловий будинок 1966 року побудови в якому є дві житлові кімнати пл. 33.0 кв.м., коридор-7.6 кв.м., кухня-13.6 кв.м., кладова-9.6 кв.м. При будинку є літня кухня „Б", сараї „В", „Г", огорожа, ворота з фірткою.

Зазначає, що згідно виписки з погосподарської книги Магерівської селищної ради господарство, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 1991 р.відносилось до типу „колгоспний двір ", де головою двору був ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а членами двору була його дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім цього зазначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст.356 ЦК України), а тому кожному із членів двору належала рівна частка, що визначено рішенням виконкому Магерівської селищної ради № 2 від 04.10.2018 року по 1/2 частині.

Вказує, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були його батьками і про це зазначено у свідоцтві про його народження. Батьки в цьому господарстві проживали до дня своєї смерті, а саме : батько ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім цього вказує, що батько за час свого життя 27 березня 2000 року в Підліссянській сільській раді Жовківського району Львівської області на випадок своєї смерті склав заповітне розпорядження в якому все своє майно заповів своєму синові ОСОБА_2.Мати будь-якого розпорядження не оформляла.

Крім цього вказує, що Рава-Руська державна нотаріальна контора, куди позивач звернувся для видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила у видачі такий свідоцтв. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину було те, що позивачем не подано документів про право власності на нерухоме майно.

У зв»язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивач в підготовче засідання не з»явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача надіслано на адресу суду лист в якому вказав про відсутність заперечень щодо позовних вимог. Окрім цього у даному листі просить розгляд справи проводити у відсутності його представника, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що в АДРЕСА_1 знаходиться садибний (індивідуальний) житловий будинок 1966 року побудови в якому є дві житлові кімнати пл. 33.0 кв.м., коридор-7.6 кв.м., кухня-13.6 кв.м., кладова-9.6 кв.м. При будинку є літня кухня „Б", сараї „В", „Г", огорожа, ворота з фірткою.

Згідно виписки з погосподарської книги Магерівської селищної ради господарство, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 1991 р.відносилось до типу „колгоспний двір ", де головою двору був ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а членами двору була його дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були батьками позивача ОСОБА_1 і про це зазначено у свідоцтві про його народження. Батьки в цьому господарстві проживали до дня своєї смерті, а саме : батько ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що батько за час свого життя 27 березня 2000 року в Підліссянській сільській раді Жовківського району Львівської області на випадок своєї смерті склав заповітне розпорядження в якому все своє майно заповів своєму синові ОСОБА_2.Мати будь-якого розпорядження не оформляла.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця.

А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на нерухоме майно після смерті своїх батьків. Саме через цю обставину він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування

- по заповіту на 1/2 частину майна бувшого колгоспного двору, яке знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку в якому є дві житлові кімнати пл. - 33.0 кв.м., коридор - 7.6 кв.м , кухня-13.6 кв.м., кладова - 9.6 кв.м. При будинку є літня кухня „Б", сарай „В", сарай „Г", огорожа, ворота з фірткою після смерті батька, ОСОБА_2, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3.

- по закону на 1/2 частину майна бувшого колгоспного двору, яке знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку в якому є дві житлові кімнати пл. - 33.0 кв.м., коридор - 7.6 кв.м., кухня -13.6 кв.м., кладова - 9.6 кв.м. При будинку є літня кухня „Б", сарай „В", сарай „Г", огорожа, ворота з фірткою після смерті матері, ОСОБА_3, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.04.2019 року.