ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 22-ц/807/1348/19 Апаллонова Ю.І.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно як на частку у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

У листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно як на частку у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці сорока п'яти років помер ОСОБА_8.

З червня 2009 року по день смерті ОСОБА_8, вона з ним проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу, а саме, з червня 2009 року по серпень 2010 року вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1, а після придбання власної квартири з серпня 2010 року по день смерті ОСОБА_8 - за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначає, що в даній квартирі вона продовжує мешкати і на теперішній час.

Вказує, що з померлим вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, разом відпочивали.

За життя ОСОБА_8 працював старшим помічником капітана, тому за родом своєї діяльності по чотири - п'ять місяців був відсутній в місці постійного проживання.

В цей час вона продовжувала мешкати у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, зробила там ремонт.

Тобто, по відношенню один до одного вона та ОСОБА_8 виконували всі права та обов'язки подружжя.

Також позивач здійснила поховання ОСОБА_9

Спільних дітей вони не мали.

Відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - його рідні доньки, а ОСОБА_3 - його рідна мати.

Зазначає, що за час проживання однією сім'єю нею та ОСОБА_8 було придбане майно:

- квартира АДРЕСА_2, загальною площею 36,6 кв.м. з яких 17,7 кв.м. - житлова, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2010 року, вартістю 185 415 грн.;

- автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, який придбаний 20.11.2014 року, вартістю 336 600 грн.

Таким чином за період спільного проживання ними було придбано майно на загальну суму 522 015 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 60-62, 65, 69-71, 74 СК України, просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з червня 2009 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати, що квартира АДРЕСА_2 та автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, належать їй та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві спільної сумісної власності;

поділити майно, яке належать їй та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві спільної власності, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частину автомобіля КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, а за ОСОБА_8 відповідно визнати право власності на 1/2 частину вказаної квартири та на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з червня 2009 року по час смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Поділено квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, як об'єкти права спільної сумісної власності.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та визначено, що за життя частка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 дорівнювала 1/2 частині.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на1/2 частину автомобіля КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, та визначено, що за життя частка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві власності на автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнювала 1/2 частині.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на кватиру № 70 в будинку № 27 по вул. Тбіліській в м. Запоріжжя та автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року в частині визнання квартири АДРЕСА_2 та автомобіля КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8; поділу квартири АДРЕСА_2 та автомобіля КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, як об'єктів права спільної сумісної власності; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та визначення, що за життя частка ОСОБА_8 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 дорівнювала 1/2 частині; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину автомобіля КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, та визначення, що за життя частка ОСОБА_8 у праві власності на автомобіль КІА Sportage 1.7 D LX2 WD5dr 6M/T, реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнювала 1/2 частині, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині рішення по цій справі залишено без змін.

В порядку повороту виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2016 року скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності НОМЕР_3 від 11.04.2016 року, здійснений державним реєстратором - приватним нотаріусом ОСОБА_11, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька область) ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_2).

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року у частині вирішення позовних вимог про визнання квартири та автомобіля об'єктами спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_8, поділу та визнання права на 1/2 частину цього майна скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона не була обізнана про розгляд справи, суд фактично позбавив її можливості безпосередньої прийняти участь у судових засіданнях, надати свої заперечення, докази, ставити запитання позивачу та надавати відповіді, що фактично є перешкодою в доступі до правосуддя та порушує принцип змагальності сторін. Суд визнав факт начебто сумісного проживання як чоловіка та жінки позивача та ОСОБА_8 в той час, коли її син знаходився у іншому шлюбі. Не враховано, що квартира була також придбана не під час сумісного проживання позивача та її сина. Залишилось поза увагою, що її син був зареєстрований та фактично проживав разом з нею. Поза увагою суду залишився той факт, що кватиру та автомобіль були придбані виключно за особисті кошти її сина. Просить суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2009 року по день смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З червня 2009 року по серпень 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проживали за адресою: АДРЕСА_1, а з серпня 2010 року до дня смерті чоловіка проживали у спірній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2.

З 29 серпня 2002 року до дня смерті ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до копії довідки Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради № 962/1 від 05 листопада 2015 року за адресою: АДРЕСА_2, відсутні зареєстровані особи, проте відповідно до показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 фактично проживали разом у зазначеній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. ОСОБА_4 проживає у спірній квартирі по цей час.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 доведено належними та допустимими доказами факт проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2009 року, а отже спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Довід скаржника, викладений в апеляційній скарзі щодо перебування ОСОБА_8 у день укладення договору купівлі-продажу спірної квартири у шлюбі з ОСОБА_6 колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2008 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 набрало законної сили 29 липня 2008 року. Отже на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_8 не перебував у шлюбі з ОСОБА_6

Пункт 12 Договору купівлі-продажу квартири, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає таким, що не спростовує факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки у зазначеному пункті не вказано даних особи, з якою Покупець перебуває у шлюбі.

Також колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_8, як на доказ їхнього окремого проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже реєстрація особи за певною адресою не позбавляє її права проживати за іншою, а отже даний довід не спростовує факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2.

Довід апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції при ухваленні рішення прав спадкоємців ОСОБА_8 колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а спадкові правовідносини не є предметом розгляду даної справи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не спростовано факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та презумпції спільної сумісної власності подружжя.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 06 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко