Єдиний унікальний номер 243/2045/19 Номер провадження 22-ц/804/1302/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 243/2045/19

Провадження № 22-ц/804/1302/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Біляєвої О. М.,

суддів Будулуци М. С., Папоян В. В.,

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Гусинського М. О. від 13 березня 2019 року, постановлену у м. Слов'янську Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на транспортні засоби, майно для виробництва очищеної питної води загальною вартістю 449609 грн 00 коп.

01.03.2019 ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення цього позову накладенням арешту на:

нежитлову будівлю, магазин-кафе загальною площею 133,7 кв. м, альтанку - Б, вбиральню - В, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,0342 га, кадастровий номер НОМЕР_7;

установку очищення води вартістю 87000 грн 00 коп., мембрану - 3 шт. вартістю 7800 грн 00 коп., вугільну колону вартістю 13000 грн 00 коп., вугільну засипку в колону вартістю 16000 грн 00 коп., насос великий вартістю 1900 грн 00 коп., насоси (4 шт.) вартістю 1100 грн 00 коп. кожен, свердловину №1 вартістю 3000 грн 00 коп., свердловину № 2 вартістю 5000 грн 00 коп., злив в озеро труби 390 м вартістю 4000 грн 00 коп., пляшки (50 шт.) загальною вартістю 6000 грн 00 коп., металеві підставки під бочки (5 шт.) загальною вартістю 1750 грн 00 коп., бочки на магазинах (2 шт.) вартістю 450 грн 00 коп. кожна, бочки для магазинів (40 шт.) загальною вартістю суму 70000 грн, бочки в приміщення (2 шт.) загальною вартістю 8000 грн 00 коп., бочки в приміщення (7 шт.) загальною вартістю 16000 грн 00 коп., бочки в автомобілі (2 шт.) загальною вартістю 7800 грн 00 коп. ;

автомобіль ЗАЗ LANOS номерний знак НОМЕР_5, 2014 року випуску;

автомобіль ГАЗ 2752-404 номерний знак НОМЕР_8, 2006 року випуску;

автомобіль ИЖ 27175-036 номерний знак НОМЕР_9, 2008 року випуску;

автомобіль FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_6, 2004 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_6

Заборонити ОСОБА_4 без згоди позивача здійснювати експлуатацію та передачу автомобілів в користування іншим особам, зобов'язати його поставити транспортні засоби на стоянку.

Заборонити Територіальному Сервісному Центру 1443 РСЦ МІС у Донецькій області зняття зазначених автомобілів з реєстраційного обліку.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідач, на її думку, може на власний розсуд розпорядитися майном цеху з очищення питної води, що є предметом даного позову, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвала мотивована тим, що право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

У квітні 2019 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, обраний вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до неї додатками, проте відзив на апеляційну скаргу не подала.

У судовому засіданні ОСОБА_4 і представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_3 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п. п. 1-4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову; інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд попередньої інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову накладенням арешту на зазначене у заяві нерухоме і рухоме майно із забороною ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження транспортними засобами, зобов'язанням відповідача і Територіального Сервісного Центру 1443 РСЦ МІС у Донецькій області вчинити певні дії, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на:

? частку: установки очищення води вартістю 43500 грн 00 коп., трьох мембран вартістю 3900 грн 00 коп., вугільної колони вартістю 6500 грн 00 коп., вугільної засипки в колону вартістю 8000 грн 00 коп., насосу великого вартістю 950 грн 00 коп., свердловини №1 вартістю 1500 грн 00 коп., свердловини № 2 вартістю 2500 грн 00 коп., зливу в озеро труби 390 м вартістю 2000 грн 00 коп., п'яти металевих підставок під бочки загальною вартістю 875 грн 00 коп., семи бочок в приміщення загальною вартістю 8000 грн 00 коп., двох бочок в автомобілі загальною вартістю 3900 грн 00 коп.; автомобіля ГАЗ 2752-404 номерний знак НОМЕР_8, 2006 року випуску; автомобіля ИЖ 27175-036 номерний знак НОМЕР_9, 2008 року випуску; автомобіля FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_6, 2004 року випуску;

два насоси загальною вартістю 2200 грн 00 коп.;

25 пляшок загальною вартістю 3000 грн 00 коп.;

одну бочку на магазинах вартістю 450 грн 00 коп.;

20 бочок для магазинів загальною вартістю суму 70000 грн 00 коп.;

одну бочку в приміщення вартістю 4000 грн 00 коп.;

автомобіль ЗАЗ LANOS номерний знак НОМЕР_5, 2014 року випуску, вартістю 104000 грн 00 коп.

Тобто, забезпечуючи позов, зокрема накладенням арешту на нежитлову будівлю, магазин-кафе загальною площею 133,7 кв. м, альтанку - Б, вбиральню - В, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,0342 га, кадастровий номер НОМЕР_7, суд не врахував, що зазначене майно не є предметом спору, а обмеження співвласника у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном неприпустиме.

Також суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не застосував наведені вище положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, згідно з якими слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Установлено, що ОСОБА_4 здійснює господарську діяльність і зареєстрований відповідно до закону як підприємець (ас. 26).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що спірне рухоме майно і транспортні засоби, щодо яких забезпечено позов, використовуються в господарській діяльності.

З урахуванням встановлених обставин, які не спростовані позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову (заборонити ОСОБА_4 без згоди позивача здійснювати експлуатацію та передачу автомобілів в користування іншим особам, зобов'язати його поставити транспортні засоби на стоянку) є такими, що обмежують можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, перешкоджають господарській діяльності фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, можуть призвести до незворотних наслідків.

Отже, з наведених підстав доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно і заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження транспортними засобами, зобов'язання відповідача вчинити певні дії є прийнятними.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, у тому числі транспортні засоби, зобов'язання Територіального Сервісного Центру 1443 РСЦ МІС у Донецькій області вчинити певні дії є достатніми та співмірними видами забезпечення позову у цій справі.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду попередньої інстанції, оскільки суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з'ясував співмірність видів забезпечення позову, які просила застосувати позивач, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, обґрунтував необхідність вжиття таких заходів.

Ураховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду про наявність правових підстав для накладення арешту на рухоме майно, у тому числі транспортні засоби, зобов'язання Територіального Сервісного Центру 1443 РСЦ МІС у Донецькій області вчинити певні дії, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що власниками транспортних засобів ЗАЗ LANOS номерний знак НОМЕР_5, 2014 року випуску, і FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_6, 2004 року випуску, є інші особи, які не беруть участь у справі, а тому суд не повинен був задовольняти заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову щодо цих об'єктів, не приймаються, оскільки, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не здійснює розгляд справи по суті, а лише вирішує питання забезпечення можливості виконання рішення суду по суті в разі задоволення позову.

Також слід зазначити, що фізичні особи, які досягли повноліття, мають здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність)(ст. 47 ЦПК України). Особи, які вважають, що цим судовим рішенням порушені їх права, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскаржуючи судове рішення, зокрема в зазначеній частині, ОСОБА_4 не додав довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження подавати скаргу в інтересах інших фізичні особи, які досягли повноліття, і мають цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, магазин-кафе загальною площею 133,7 кв. м, альтанку - Б, вбиральню - В, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,0342 га, кадастровий номер НОМЕР_10; заборони ОСОБА_4 без згоди позивача здійснювати експлуатацію та передачу транспортних засобів у користування іншим особам, зобов'язання його поставити автомобілі на стоянку та відмовляє в задоволенні цих вимог. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року задовольнити частково.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, магазин-кафе загальною площею 133,7 кв. м, альтанку - Б, вбиральню - В, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,0342 га, кадастровий номер НОМЕР_10; заборони ОСОБА_4 без згоди позивача здійснювати експлуатацію та передачу транспортних засобів у користування іншим особам, зобов'язання його поставити автомобілі на стоянку скасувати і в задоволенні цих вимог відмовити.

Ухвалу суду в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді М. С. Будулуца

В. В. Папоян

Дата складення повного судового рішення - 23 квітня 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва