ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

09 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що 20 серпня 2013 року між ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» та ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №1279 (надалі кредитний договір) видано кредит у сумі 23 700,00 гривень. 19.07.2016 року ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український ОСОБА_1». ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» є правонаступником усіх прав та зобовязаньПАТ «ОСОБА_3 Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» внаслідок припинення ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором №1279. Відповідачу було направлено письмову вимогу про повернення коштів, однак вищевказана вимога не виконана. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 14.12.2018 утворилась заборгованості у загальному розмірі 117 466,00 грн., яка складається з наступного: 24232,99 грн. заборгованість за кредитом; 20,00 грн. заборгованість за процентами; 25 353,30 грн. заборгованість за комісією; 67 679,71 грн. штрафні санкції. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача у зазначеному вище розмірі.

На підставі зазначеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 117 466,00 гривень за кредитним договором №1279 від 20.08.2013 року та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Ухвалою від 16.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

06.03.2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовної заяви, так як вважає її необґрунтованою, надуманою, а доводи, зазначені у ній такими, що не відповідають дійсності, з тих підстав, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу (довідки-розрахунку), який би обґрунтував заборгованість в сумі 117 466,00 грн., а надано лише документ з назвою «виписка з рахунку за кредитним договором №1279», надана виписка не може слугувати доказом, оскільки не дає змоги зрозуміти порядок нарахування (виникнення) заборгованості та порядок розподілу коштів, які відраховувались з її заробітної плати. Позивачем не надано детального розпису сукупної вартості кредиту чи графіку погашення тіла кредиту та відсотків, а тому відповідач не погоджується з доводами позивача. Також надана позивачем виписка сформована станом на 14.12.2018 року повністю суперечить виписці станом на 07.11.2017 року, де зазначена заборгованість в сумі 43 475 грн. з невідомих причин заборгованість по кредиту за рік збільшилась на 73 991 грн., з яких 67 679,71 гривень це неустойка за порушення договору кредиту.

Також, позивач у відзиві зазначає, що в силу приписів ч.2 ст. 257 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Із змісту виписки не зрозуміло, який порядок та які терміни нарахування зазначеної неустойки в сумі 67 679,71 грн. Крім того, надана позивачем виписка повністю суперечить виконавчому напису приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 10.11.2017 року. Не зрозумілою та непідтвердженою є також прострочена заборгованість в сумі 24 232,99 грн., оскільки згідно оферти підписаної мною 20 серпня 2013 року, ліміт кредитних коштів встановлений в сумі 18 660 грн. Також відповідач зазначила, що в позовній заяві не зазначено про те, що в 2015 році ще до приєднання до позивача ПАТ «ОСОБА_3 КАПІТАЛ» визнав строк повернення кредиту таким, що настав та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, шляхом направлення на мою адресу письмових повідомлень (зокрема 16.09.2015 року, яке збереглося та долучено до відзиву). Таким чином, направивши ще 16.09.2015 року відповідачу ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення кредиту ПАТ «ОСОБА_3 КАПІТАЛ» змінив строк виконання основного зобовязання за кредитним договором з 20 серпня 2016 року на 25 вересня 2015 року. На підставі вищевикладеного, відповідач просила в задоволенні позову відмовити у звязку з недоведеністю позовних вимог та у звязку зі спливом позовної давності.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилась, у відзиві на позовну заяву зазначила про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням її позиції викладеній у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року між ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» та ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №1279 (надалі кредитний договір) видано кредит у сумі 23 700,00 гривень.

19.07.2016 року ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український ОСОБА_1». ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» є правонаступником усіх прав та зобовязань ПАТ «ОСОБА_3 Капітал».

На баланс ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» внаслідок припиненняПАТ «ОСОБА_3 Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором № 1279.

16.09.2015 року відповідачу ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про повернення коштів (а.с.67) однак вищевказана вимога не виконана.

Позивач вважає, що в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 14.12.2018 утворилась заборгованості у загальному розмірі 117 466,00 грн., яка складається з наступного: 24232,99 грн. заборгованість за кредитом; 20,00 грн. заборгованість за процентами; 25 353,30 грн. заборгованість за комісією; 67 679,71 грн. штрафні санкції.

Проте, суд не погоджується з зазначеною позицію з урахуванням наступного.

Позивачем при подачі даного позову до суду 09.01.2019 року, не надано жодного належного та допустимого доказу, а саме -довідки-розрахунку, який би обґрунтовував заборгованість саме в сумі 117 466 гривень, а надано лише - «виписка з рахунку за кредитним договором № 1279».

На думку суду, вказана виписка містить загальні суми заборгованості, але в ній не вказано строки погашення заборгованості та вона не містить відміток про непогашення заборгованості.

Отже, надана позивачем ОСОБА_5 не може слугувати доказом розрахунків між банком та клієнтом за кредитним договором, оскільки не дає змоги зрозуміти порядок нарахування заборгованості та порядок розподілу коштів.

Позивачем також не надано до суду детального розпису сукупної вартості кредиту чи графіку погашення тіла кредиту та відсотків.

ОСОБА_5 по рахунку сформована станом на 14.12.2018 року повністю суперечить виписці станом на 07.11.2017 року, де зазначена заборгованість в сумі 43 475 гривень (а.с.65), оскільки як вбачається з цих двох документів, заборгованість по кредиту за рік збільшилась на 73 991 гривень, з яких: 67 679,71 гривень - це неустойка за порушення договору кредиту. Із змісту виписки, не вбачається обраний банком порядок та терміни нарахування зазначеної неустойки в сумі 67 679,71 гривень.

Крім цього, надана позивачем виписка повністю суперечить виконавчому напису приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 10.11.2017 року (а.с.66). Не зрозумілою та непідтвердженою є також прострочена заборгованість в сумі 24 232,99 гривень, оскільки згідно оферти, підписаної відповідачем 20 серпня 2013 року, ліміт кредитних коштів встановлений в сумі 18 660 гривень.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її підписання. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В порушення вимог законодавства позивач надав до суду облікові документи, які не підтверджені жодним первинним документом і не довів ні факт отримання відповідачем ОСОБА_6 кредиту, оскільки відсутня заява на отримання готівки, ні точну суму заборгованості, хоча в силу пункту п. 2.2 Договору моментом надання кредиту вважається день видачі Позичальнику готівки з позичкового рахунку Позичальника в повній сумі кредиту.

Крім цього, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що ОСОБА_2 після укладення кредитного договору, видавалась банківська картка та відкривався картковий рахунок.

Пропозиція укласти договір від 20.08.2013 року містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, а дані про відкриття карткового рахунку та видачу кредитної картки відсутні.

Також,суд звертає увагу на те, що в 2015 році ще до приєднання до позивача ПАТ «ОСОБА_3 КАПІТАЛ» визнав строк повернення кредиту таким, що настав та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, шляхом направлення на адресу ОСОБА_2 письмових повідомлень (а.с.67), (зокрема 16.09.2015 року).

Таким чином, направивши ще 16.09.2015 року вимогу на адресу ОСОБА_2О, про дострокове погашення кредиту ПАТ «ОСОБА_3 КАПІТАЛ» змінив строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором з 20 серпня 2016 року на 25 вересня 2015 року.

Відповідно до п.п. 4.1 Розділу 3 умов договору кредитування банк має право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобовязань щодо погашення Овердрафту та відповідно оплати процентів, комісії за обслуговування, тощо, а Клієнт зобовязаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком повідомлення. Повідомлення від банку про сплату заборгованості за кредитним договором було надіслане відповідачу банком 16.09.2015 року з вимогою сплатити заборгованість до 25.09.2015 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме 29 жовтня 2015 року (через 34 дня), відповідно до ст. 261 ЦК України почався перебіг строку позовної давності для пред'явлення вимог до боржника про дострокове повернення кредитних коштів, та обчислення встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 257 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У пункті 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено, що враховуючи вищевказані положення, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової ті ги позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст..1048 цього Кодексу.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-509цс17

Крім цього,5 липня 2017 року Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі № 6-311 цс 16 про те, що за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути повязаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Отже, в даному випадку, предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор- ПАТ «Перший Український ОСОБА_1, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору, змінив строк виконання основного зобов'язання.

Доказом направлення вимоги про дострокове повернення кредиту та зміни банком строку повернення кредиту слугує повідомлення про візит та дострокове стягнення боргу від 16.09.2015 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законном.

Отже, станом на 29.10.2018 року сплинув строк позовної давності, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до вказаних спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, який намомент подачі позову до суду (січень 2019) сплив.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що поданий позов є необґрунтованим, а позові вимоги не доведеними належними та допустимими доказами, у зв»язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 4,12,81,263-265,268 ЦПК України, ст. 257,261,267, 514,1050 ЦК України, правовий висновок ВСУ від 05.07.2017 року у справі № № 6-311 цс 16, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2019 року.

Суддя Л.М.Ковалевська