Справа № 490/2503/19
н/п 2-з/490/21/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

17 квітня 2019 року о 12.50 год. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., яка діє від імені суду (ч. 1 ст. 34 ЦПК України), розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі №490/2503/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів удаваними , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання удаваними договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 03.02.2001 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 08.02.2002 року.

21.03.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га за вказаною адресою з кадастровим номером НОМЕР_1 . В обґрунтування вимог заяви посилалися на те, що 29.12.2018 року відповідач зверталася до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу обмежувального припису, яким просила обмежити на шість місяців право позивача ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатися йому на 500 метрів до вказаного будинку, в якому вона нібито проживає. Ухвалою суду від 08.01.2019 року у справі 3490/10965/18 у відкритті провадження у даній справі відмовлено. 10.01.2019 року відповідач повторно зверталася до цього ж суду з аналогічною заявою та ухвалою суду від 14.01.2019 року відмовлено у відкритті провадження. За такого, відповідач без подання позову про виселення позивача ОСОБА_1 неодноразово намагається виселити його зі спірного домоволодіння. Оскільки відповідач ОСОБА_3 має власне житло за вказаною у позові та заяві про забезпечення позову адресою, це може свідчити про те, що вона дійсно може укласти щодо спірного домоволодіння договір купівлі-продажу або договір іпотеки, яким буде забезпечено її кредитні зобов`язання, а для цього їй необхідно для демонстрації будинку покупцям або працівникам банків звільнити його від позивача ОСОБА_1 Враховуючи вищевикладене, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Однак, предметом судового розгляду є визнання удаваними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, позаяк суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Окрім того, рішення суду за таким позовом не потребує виконання, тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є розмірним із предметом спору (Постанова Верховного Суду від 21.11.2018 року №752/6255/18).

За такого, позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, яке не потребує виконання, не є реальним захистом порушеного права та не може бути застосовано як міра захисту прав на майбутнє.

Враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб, суд приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі №490/2503/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів удаваними - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова