ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року

м.Харків

Справа № 613/1445/18

Провадження № 22-ц/818/1893/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09 січня 2019 року у складі судді Харченка С.М. по справі № 613/1445/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 08 липня 2016 року вона була прийнята на посаду інженера 1 категорії у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв'язку» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

17 липня 2017 року звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. На день її звільнення нарахована, але невиплачена ій заробітна плата з березня 2017 року по 17 липня 2017року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку у сумі 24353 гривень 55 копійок.

За березень 2017 року їй нараховано 4436,01 гривень та виплачено аванс в розмірі 2199,15 гривень, за квітень 2017 року - нараховано 4931,75 гривень, виплат не проводилося, за травень 2017 року - нараховано 3310,23 гривень, виплат не проводилося, за червень 2017 року - 1165,87 гривень та за липень 2017 року нараховано 12708,84 гривень, виплат не проводилося.

Суми, що їй належать від підприємства, не виплачені.

Просить стягнути заборгованість із заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 24353 гривні 55 копійок., суму середнього заробітку за період затримки з 17 липня 2017 року по 29 жовтня 2018 року у розмірі 83215 грн. 14 коп. та донарахувати по день фактичного розрахунку

Відповідач ПАТ «Українська залізниця» позов не визнав. У відзиві зазначив, що ПАТ "Укрзалізниця" (ідентифікаційний код 40075815), як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

У зв'язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об'єктів ПАТ «Укрзалізниця» розташованих, зокрема, у м. Донецьк, Ясинувата з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп'ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. Порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст.341 КК України.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк.

Нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Товариство не має об'єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних зв'язків та виконати свої зобов'язання за трудовим договором.

Відсутня його вина у нездійснення виплат на користь позивача, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, в тому числі і про наявність після 20 березня 2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання своїх обов'язків перед позивачем.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 24353 гривні 55 копійок та суму середнього заробітку за період затримки з 17 липня 2017 року по 29 жовтня 2018 року в розмірі 46999 грн 26 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що у порушення вимог чинного законодавства відповідач своєчасно не виплачував заробітну плату і допустив заборгованість у розмірі 24353 гривні 55 копійок. За період з 17 липня 2017 року по 29 жовтня 2018 року кількість робочих днів становить 231 день, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 46999 грн. 26 коп. Ці суми підлягають стягненню.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначають щодо відсутності вини у нездійсненні виплат, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, , в тому числі і про наявність після 20 березня 2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» обов'язків перед позивачем.

ОСОБА_1 не доведено розмір заборгованості. Довідки щодо розрахунку заробітної плати встановленої форми позивачкою не надані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

Її документи для остаточного розрахунку, у тому числі розрахунки по заробітній платі, табелі обліку робочого часу за березень, квітень, травень, червень та липень 2017 року, оригінал наказу про припинення трудового договору від 10 липня 2017 року № 9110/ДН-ос та інші документи, згідно Наказу №899-Н від 26 червня 2017 року, а саме первинні документи були нею направлені в структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (м. Лиман) до робочої комісії з опрацювання первинних документів та зареєстровані за №1712. Реєстрація не проводилась без наявності повного пакету документів, що суперечить твердженню відповідача про відсутність первинних документів.

Посилання відповідача на науково-правовий висновок, що викладений на бланку Торгово-промислової палати України не може бути прийнятий до уваги, оскільки не є сертифікатом (висновком) в розумінні ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Втрата контролю владою України над частиною території Донецької та Луганської областей відбулось ще у 2014 році. В той же час протягом 2016-2017 року відповідач сплачував заробітну плату належним чином, фактично здійснюючи господарську діяльність на неконтрольованій території.

Доводи про те, що відповідач фактично відсутній за фактичним місцем, ведення діяльності та розташуванням офісу, зокрема у місці Донецьк є необгрунтованими, тому що підприємство знаходилось у простої з березня по день скорочення штату 17 липня 2017 року. Наказ про її звільнення підписаний в.о. начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_3, який по теперішній час виконує обов'язки начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень».

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 03 серпня 2009 року ОСОБА_1 прийнята на посаду інженера 1 категорії групи зв'язку та радіо Дорожньої лабораторії автоматики, телемеханіки та зв'язку Донецької дистанції зв'язку ДП «Донецька залізниця».

08 липня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно Наказу №1/ОС 08 липня 2016 року ОСОБА_1 прийнята на посаду інженера 1 категорії у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв'язку» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату (Наказ від 10.07.2017року №9110/ДН-ос).

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 розрахунків на день звільнення їй нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 17 липня 2017року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст.44КЗпП України, що становить 24353 гривні 55 копійок, відповідно до наданих позивачем і розрахунків заробітної плати за березень 2017 року - 4436,01 гривень, за квітень 2017 року - нараховано 4931,75 гривень, за травень 2017 року - нараховано 3310,23 гривень, виплат не проводилося, за червень 2017 року - 1165,87 гривень та за липень 2017 року нараховано 12708,84 гривень.

Відповідно до листа ПАТ «Укрзалізниці» №589-ДОН/ДН від 21 листопада 2018 року ОСОБА_1 за березень місяць нарахована заробітна плата у сумі 2199,15 грн., які виплачені як аванс за березень 2017 року.

Згідно електронної роздруківки виписки по рахунку № НОМЕР_2 у АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за період 01 січня 2017 року по 01 грудня 2017 року останнє нарахування на ім'я ОСОБА_1 на відповідний банківський рахунок у вигляді заробітної плати здійснено у березні 2017 року.

З виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що за період з 01 грудня 2017 року по 23 серпня 2018 року виплат заробітної плати не здійснювалось.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені законні інтереси позивача, який припинив трудові відносини з підприємством і мав право на час звільнення отримати від відповідача всі належні йому виплати із заробітної плати.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Згідно матеріалів справи, останню виплату по заробітній платі роботодавець здійснив ОСОБА_1 за березнь 2017 року - 07 березня 2017 року.

Суд першої інстанції вірно прийняв до уваги надані позивачем розрахункові листи, табеля обліку робочого часу за спірний період, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку .

Положеннями ч. 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов'язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» № 999-XIV від 16.07.1999 року передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи і у зв'язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити не можливо не підтверджені належними доказами та є припущеннями, є безпідставними.

Діючим законодавством саме на роботодавця покладений обов'язок своєчасно провести всі розрахунки та вжити всі необхідні заходи для збереження первинної бухгалтерської документації підприємства.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на рішення РНБО від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» та Указ Президента України від 15 березня 2017 року № 62/2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» не приймаються до уваги, оскільки ці документи регламентують питання щодо припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької і Луганської областей та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов'язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні.

Разом з тим, колегія вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «Українська залізниця» про безпідставне стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, для задоволення вимог про виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід встановити, що невиплата заробітної плати відбулася з вини роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач посилався на об'єктивні причини, за наявності яких товариство не мало можливості своєчасно провести розрахунок з позивачем по заробітній платі і, зокрема, проведення антитерористичної операції в країні, знаходження виробничої одиниці ПАТ «Українська залізниця» на території, де проводиться антитерористична операція.

Так, статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, на підтвердження своїх заперечень проти судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відповідачем до апеляційної скарги надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2.

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.

Втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані за адресою: вул.Артема,68 м. Донецьк Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, а тому немає можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов'язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Як вбачається із пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Це свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов'язків.

Пунктом 10 Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83,115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов'язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Апеляційний суд приймає, як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати, Науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 17 березня 2017 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає.

В цій частині колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 408/5985/17-ц провадження № 61-36747св18.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Українська залізниця» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 46999 грн. 26 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09 січня 2019 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» середнього заробітку за період затримки з 17 липня 2017 року по 29 жовтня 2018 року в розмірі 46999 гривень 26 копійок. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку - відмовити.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь держави з 704 грн. 80 коп. до 224 грн. 54 коп. (двісті двадцять чотири гривні п'ятдесята чотири копійки).

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» судові витрати у сумі 1953 грн. 08 коп.(одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят три гривні вісім копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко