Єдиний унікальний номер 233/1897/18 Номер провадження 22-ц/804/1009/19
Єдиний унікальний номер 233/1897/18
Номер провадження 22-ц/804/1009/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі::

судді-доповідача Халаджи О.В.,

суддів: Азевича В.Б., Будулуци М.С.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційні скарги ОСОБА_2 та Шамардіна Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконним триманням під вартою (суддя Мартиненко В. С.),

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_2 із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 та його адвокат Шамардін Володимир Миколайович подали апеляційні скарги, посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, та направити для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних скарг ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана ухвала була проголошена без його присутності копію він не отримував. Зазначає, що він в даному випадку не звертався до суду з позовною заявою до ГУ НП в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, а звернувся з позовом до ГУ НП в Донецькій області, прокуратури Донецької області, державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконною тримання від вартою. Своїм рішенням суд першої інстанції, порушив права ОСОБА_2 у доступі до правосуддя та фактично роз'єднав провадження у справі чим порушив норми ч.6 ст. 188 ЦПК України.

У своєї апеляційної скарзі Шамардін В. М.. вказує, що ОСОБА_2 25.04.2018 року звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з іншим позовом, ніж зазначено в ухвалі 11.02.2019 року. А саме: «Про стягнення моральної шкоди, завданою незаконним тримання під вартою ОСОБА_2 в період часу з 29.04.2015 року по 17.06.2015 року (протягом 49 діб)». В ухвалі Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.02.2019 року розглядалися інші підстави для стягнення моральної шкоди..

Від представника ГУ НП в Донецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі. Просив апеляційній скарги ОСОБА_2 та його адвоката Шамардіна В. М. залишити без задоволення.

Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року, у цивільній справі №233/2582/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС у Донецькій області Джафарова Р.А., яка полягала у навмисному ухиленні від вирішення питання щодо виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 і його тривалості відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, навмисному ігноруванні як вказівок Апеляційного суду Запорізької області, так і вказівок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

У вказаному рішення зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС у Донецькій області Джафарова Р.А., яка полягала у навмисному ухиленні від вирішення питання щодо виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 і його тривалості відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, навмисному ігноруванні як вказівок Апеляційного суду Запорізької області, зазначених в ухвалі суду від 26.03.2015 року, так і вказівок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області згідно ухвал суду від 28.05.2015 року та від 09.06.2015 року. Всупереч цього, слідчий після отримання справи до свого провадження до 17 червня 2015 року, протягом 49 днів, не виконував цих вказівок, чим спричинив йому моральну шкоду. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що має право на отримання моральної шкоди з відповідачів у розмірі 200000,00 грн., посилаючись при цьому як на загальні, так і на спеціальні норми права, а саме: ст. ст. 16, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також на норми ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУ НП в Донецькій області, прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданою незаконним тримання під вартою ОСОБА_2 у період з часу з 29.04.2015 року по 17.06.2015 року (протягом 49 діб). Просив стягнути на його користь 200 000 гривень (т.1 а.с. 1-7).

З матеріалів справи також вбачається, що цивільна справа №233/2582/17 за наслідками розгляду якої постановлено рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.12.2017 року було залишено без змін та постановою Верховного Суду від 11.04.2018 року касаційну скаргу було залишено без задоволення, судові рішення без змін (т.2 а.с.55-62). В даній цивільній справі позовні вимоги були заявлені про стягнення моральної шкоди, завданою бездіяльністю слідчого.

При цьому, позивач у цивільній справі №233/1897/18 ставить вимоги про стягнення з відповідачів відшкодування моральної шкоди завданої незаконним триманням під вартою ОСОБА_2 у період часу з 29.04.2015 року по 17.06.2015 року (протягом 49 діб) у розмірі 200 000 гривень.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, колегія суддів вважає, що рішення суду у справі № 233/2582/17 не стосувалося того самого предмету і тих самих підстав, які викладені у позові ОСОБА_2 у справі № 233/1897/18, через що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки дійсно позивачем раніше подавався позов про стягнення з відповідача коштів але з іншої підстави.

За таких обставин, доводи ОСОБА_2 та Шамардіна В. М. заслуговують на увагу, через що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням положень процесуального права, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не знайшли свого підтвредження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що він не був присутній під час проголошення оскаржуваної ухвали, оскільки, відподвіно до протоколу судового засідання він приймав участь у судовому засіданні 11.02.2019 року (т.2 а.с.90).

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі зроблений з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Шамардіна Володимира Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року про закриття провадження у справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи

Судді: В. Б. Азевич

М. С. Будулуца

Повний текст судового рішення виготовлено 23 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи