Справа № 463/6199/18 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/3027/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Нора Н.В. від 19 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівської міської ради про визнання недійсною та скасування частини ухвали, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.У порядку забезпечення позовних вимог заборонено до вирішення спору по суті проводити будь-якій особі будь-які підготовчі чи будівельні роботи щодо забудови земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м.Накладено арешт на обєкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м.Зобовязано ОСОБА_2 протягом десяти календарних днів внести на депозитний рахунок Личаківського районного суду м. Львова (отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації в Львівській області, депозитний рахунок 0757, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу зустрічне забезпечення за позовом в справі № 463/6199/18, провадження № 2/463/1976/18) 150000 (сто пятдесят тисяч) гривень.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2 в частині застосування зустрічного забезпечення.

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати в частині застосування заходів зустрічного забезпечення. Вважає ухвалу в частині застосування зустрічного забезпечення незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що вживаючи заходи забезпечення позову у формі заборони вчинення будь-яких підготовчих чи будівельних робіт та накладення арешту на спірну земельну ділянку, у таких відсутні передумови заподіяння шкоди відповідачам у справі, оскільки вони не позбавляються їх законних прав володіння та користування майном. Зазначає, що спірна земельна ділянка оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради від 19.04.2018р. №3396 «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документацій із землеустрою та передачу громадян у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» виділена ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, чому не перешкоджають обрані способи забезпечення позову. Зазначає, що судом не досліджено майновий стан позивача, ним не вчинялися жодні дії чи зловживання процесуальними правами, які б могли спонукати суд до прийняття відповідного рішення про застосування зустрічного зобовязання.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

25 березня 2019 року до Львівського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про закриття апеляційного провадження у справ у звязку з тим, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року ухвала суду від 19.11.2018 року про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення скасована, а відтак відсутній предмет оскарження.

Позивач ОСОБА_2 із вказаною заявою не погодилась та у своїй заяві вважає, що скасування ухвали суду, зокрема, в частині зустрічного забезпечення не зумовило втрату правового значення наведених нею в апеляційній скарзі порушень, допущених судом першої інстанції при її постановленні, а отже не зумовило втрату предмету оскарження. Так, скасування ухвали судом першої інстанції мало місце з підстав невиконання зустрічного забезпечення, а не через те, що були втрачені підстави для застосування забезпечення позову, які є актуальними і на даний час.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, а також письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що суд посилаючись на ч. 2 ст. 149, ч. ст. 153, ст. 154 ЦПК України, п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що предметом спору є забудова земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м. та державна реєстрація права власності на нерухоме майно. З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги предмет спору, враховуючи необхідність співмірності зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову, суд прийшов до висновку про необхідність вжиття зустрічного забезпечення шляхом зобовязання позивача внести на депозитний рахунок Личаківського районного суду м. Львова 150000 гривень.

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3, Львівської міської ради у якій просила:

-визнати недійсною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.04.2018 року №3396 «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документацій із землеустрою та передачу громадян у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою і передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м., яка є у фактичному користуванні, для обслуговування житлового будинку;

-визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку 25-а на вул. Пасічній у м. Львові, індексний номер 41204562 від 21.05.2018р., прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову у даній справі, в якій просить заборонити до вирішення спору по суті проводити будь-якій особі будь-які підготовчі чи будівельні роботи щодо забудови земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м., а також накласти арешт на обєкт нерухомого майна земельну ділянку за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 25-а (кадастровий номер :05:005:0049) площею 902 кв.м.

З матеріалів справи, також, вбачається, що ухвалою Личаківського районного суду від 29 січня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівської міської ради про визнання недійсною та скасування частини ухвали, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію задоволено.Скасовано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення від 19.11.2018р. по справі № 463/6199/18.

Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно судового рішення (зокрема, і ухвала в оскаржуваній частині), на яке подано апеляційну скаргу не існує, оскільки таке втратило свою чинність у звязку із його скасуванням судом, який розглядає справу, відповідно до вимог закону (ч.10 ст. 154 ЦПК України), що учасниками справи не оспорювалось.

Відповідно перегляд не чинної ухвали слід вважати не відповідає змісту норми чинного ЦПК України щодо завдань та основних засад судочинства (ст. 2 ЦПК України), оскільки може призвести до аналізу та ревізування будь-яких рішень, які втратили свою актуальність, є скасованими, вказане в подальшому може призвести до ретроспективного втручання у існуючі правовідносини (процесуальні чи матеріальні), які існують між сторонами та негативно впливатиме на такі, порушуючи принцип правової визначеності. Крім цього, перегляд таких рішень слід вважати зводитиметься лише до теоретичного аналізу тих правовідносин, які мали місце між сторонами та змінилися в подальшому, тобто у певному відокремленому стані. Так, суд апеляційної інстанції, зокрема, у даному випадку, для прикладу, ухваливши рішення про незаконність ухвали у оскаржуваній частині, зважаючи на ситуацію, що виникла та власні повноваження не може ні повернути справу для повторного вирішення спірного питання у суд першої інстанції, ані приймати будь-якого свого рішення, оскільки суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями щодо перегляду судових рішень із даного питання, що прийняв суд першої інстанції, однак не вправі сам примати рішення із даного питання, зокрема, і у випадку коли ухвала із спірного питання скасована у відповідності до вимог закону, що визнано сторонами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Зважаючи, що стадія вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, на якій суд міг би вирішити питання відмови у відкритті провадження завершена, суд апеляційної інстанції виявивши вказану обставину на стадії розгляду справи по суті взмозі вирішити відповідно питання про закриття апеляційного провадження, що є аналогічним процесуальним механізмом на стадії розгляду справи до відмови у відкритті провадження у справі на стадії відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи вказане, апеляційне провадження слід закрити, зважаючи на те, що оскаржуваного судового рішення фактично не існує (таке втратило свою чинність у звязку із скасуванням), тобто скарга подана на рішення, яке не може бути оскаржене в апеляційному порядку, як неіснуюче.

Наведене не позбавляє позивачку права, у випадку необхідності (на що вона посилається у своїй заяві), подавати повторно заяву про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 358, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Нора Н.В. від 19 листопада 2018 року в частині застосування зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівської міської ради про визнання недійсною та скасування частини ухвали, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_6