Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В., Юдицького К.О., Головатюк І.І.

за участі

представників позивача Семенюка Б.С. , Бараннікової Н.О .

представників відповідача ОСОБА_6., ОСОБА_11,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів. В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав під заставу автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 . Цього ж дня між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 013/699962-KV, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 28 580,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 24,00 % річних. 20 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, відповідно до умов якої змінено відсоткову ставку з 12,5 % річних на 13,5 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 14 березня 2016 року становить у розмірі 1 926 745,41 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 370 911,07 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 215 184,28 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 14 березня 2016 року у розмірі 370 911,07 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

13 лютого 2017 року ухвалою суду визнано обов`язковою явку представника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

10 березня 2017 року ухвалою суду витребувано у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» оригінал кредитної справи ОСОБА_3 для огляду в судовому засіданні, належним чином завірену копію кредитної справи ОСОБА_3 , заяву ОСОБА_3 на отримання кредиту, графік погашення заборгованості за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, належним чином завірену виписку із особового рахунку руху коштів за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 .

Крім того, 10 березня 2017 року ухвалою суду ухвалою суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання кредитного договору до спільного розгляду з первісним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 06 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого відповідачу надається кредит у розмірі 37 946,00 доларів США. П. 2.1 кредитного договору передбачено, що надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку № НОМЕР_2 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі, визначені п. 1.2 цього договору. Однак, відповідач не отримувала 06 серпня 2008 року з операційної каси грошові кошти у розмірі 37 946,00 доларів США. Отже, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є боржником за зобов`язаннями перед відповідачем про надання кредиту готівкою у розмірі 37 946,00 доларів США. Керуючись ч. 2 ст. 1056, ч. 2 ст. 1054, абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України відповідач відмовляється від отримання кредиту у розмірі 37 946,00 доларів США У зв`язку з чим просить розірвати кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів від 06 серпня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 .

Відповідач уточнила зустрічні позовні вимоги та остаточно просить розірвати кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів від 06 серпня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 , визнати дії банку при підписанні споживчого кредитного договору протиправними, визнати споживчий договір іпотеки протиправним, недійсним та скасувати (а.с. 195-199, том 1).

21 лютого 2018 року ухвалою суду витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича належним чином завірені матеріли вчинення виконавчого напису № 16863 від 18 серпня 2017 року.

Крім того, 21 лютого 2018 року ухвалою суду витребувано у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» належним чином завірену Генеральну ліцензію та дозвіл Національного банку України на вчинення фінансових операцій в іноземній валюті, станом на день укладення кредитного договору 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, належним чином завірену виписку із особового рахунку руху коштів за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 .

04 квітня 2018 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про закриття провадження у справі відмовлено.

04 травня 2018 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання кредитного договору, визнання дій протиправними, визнання споживчого договору іпотеки протиправним, недійсним та скасування споживчого договору іпотеки залишено без розгляду.

Крім того, 04 травня 2018 року ухвалою у задоволенні заяви відповідача про витребування у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» належним чином завірену інформацію: чому був змінений позичковий рахунок № НОМЕР_2 , що зазначений в Договорі Кредиту №013/699957-КК від 06.08.2008 року відповідно до п.2.1. та п. 3.1.1. на рахунок НОМЕР_3 від 21.10.2008 року? Чому не погашалось тіло Договору Кредиту №013/699957-КК від 06.08.2008 року і не зменшувалось тіло Кредиту, оскільки ОСОБА_3 перечислила кошти на рахунок НОМЕР_3 від 21.10.2008 року для погашення Договору Кредиту? Хто отримував кошти на рахунок № НОМЕР_3 від 21.10.2008 року,якщо ПАТ «Укрсоцбанк», то прошу Позивача надати оригінали квитанцій про сплату до суду за погашення тіла,відсотків, пені га підставі якого Договору Кредиту та від якої дати був призначений рахунок платежу НОМЕР_3 відмовлено, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

22 травня 2018 року ухвалою суду визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відвід головуючому судді необґрунтованим, провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено, справу передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

25 травня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

11 червня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

19 липня 2018 року ухвалою суду визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відвід головуючому судді необґрунтованим, зупинено провадження у справі та передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

25 липня 2018 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відвід головуючому судді Арапіної Н. Є.

27 липня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

02 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заявленого відводу секретарю судового засідання Рудь Н.В. відмовлено, визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відвід головуючому судді необґрунтованим, зупинено провадження у справі та передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

16 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Арапіної Наталії Євгеніївни, поданої в цивільній справі № 755/11806/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

24 жовтня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

Крім того, 24 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заявленого відводу секретарю судового засідання Рудь Н.В. відмовлено, визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відвід головуючому судді необґрунтованим, зупинено провадження у справі та передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

30 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

05 листопада 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

05 грудня 2018 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 про зупинення провадження у справі відмовлено.

26 лютого 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Крім того, 26 лютого 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Також, 26 лютого 2019 року ухвалою суду визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відвід головуючому судді необґрунтованим, зупинено провадження у справі та передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

28 лютого 2019 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

06 березня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

20 березня 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

16 травня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представники позивача Семенюк Б.С. та Бараннікова Н.О. підтримали позовні вимоги. Дали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач не визнала позовні вимоги. Пояснила, що зобов"язання за кредитним договором виконала. Однак позивач безпідставно звернувся з позовом про стягнення заборгованності за кредитним договором. Крім цього, під час розгляду справи приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором, в якому зазначено суми боргу ,аналогічні вказаним у позові.

Представники відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_11 підтримали позовні вимоги та пояснення відповідача. Додатково пояснили, що витребовані судом оригінал кредитного договору та інші документи щодо руху коштів по кредитному договору представниками позивача не надано. Просили про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

06 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 37 946,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,50 % річних на строк до 05 серпня 2015 року на придбання автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, чорного кольору (а.с. 6-8, том 1, а.с. 215-245, том 3).

Крім того, 06 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав під заставу автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 (а.с.9-11, том 1).

Також 06 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 013/699962-KV, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 28 580,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 24,00 % річних (а.с. 12-15, том 1).

20 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, відповідно до умов якої змінено відсоткову ставку з 12,5 % річних на 13,5 % річних (а.с. 16, том 1).

Згідно заяви на видачу готівки № ав/8659896 від 06 серпня 2008 року позивач перерахував відповідачу кошти у розмірі 37 946,00 доларів США, що еквівалентно 183 829,40 грн. (а.с. 21, том 1).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 14 березня 2016 року становить у розмірі 1 926 745,41 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 370 911,07 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 215 184,28 грн. (а.с. 222-224, том 2).

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому предметом доказування є належне виконання умов кредитного договору.

Представник позивача в обґрунтування вимог посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредитної заборгованості.

Відповідач та представник відповідача заперечували неналежне виконання умов кредитного договору. Крім того, звернулися до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В постанові Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

05 жовтня 2011 року Національним банком України видано Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" та генеральну ліцензію № 5 (а.с. 197, 200, том 1), якими позивач уповноважений здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, судом встановлено, що 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 16863, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, за період з 01 вересня 2014 року по 08 лютого 2017 року у розмірі 54 941,94 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 27 538,92 доларів США та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 27 403,02 доларів США (а.с. 123, том 2).

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Згідно постанови приватного виконавця Варави Романа Сергійовича про відкриття виконавчого провадження зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні (а.с. 69, том 2).

Порівнюючи розмір заборгованості за кредитним договором у виконавчому написі з розрахунком заборгованості позовних вимог, суд встановив тотожність розміру заборгованості за кредитом у розмірі 27538,92 доларів США, а також більший розмір заборгованості по відсотках в виконавчому написі, ніж у заявлених вимогах у розмірі 27 403,02 доларів США.

Оскільки, позивачем припинено нарахування заборгованості по тілу кредиту та відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, яка вже стягнута в позасудовому порядку, то заявлені вимоги щодо виконання основних обов`язків є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Тому за встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 370 911,07 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 215 184,28 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, в передбачені договором строки кредит не погасила, внаслідок чого виникла заборгованість, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також поряд із порукою, за своєю правовою природою акцесорним характером володіє і неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Згідно п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Згідно п. 5.2.5 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно п. 3.2.3 цього договору про невиконання вимог п.п. 3.2.3.1.- 3.2.3.6. цього договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом направлення на адресу відповідача вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року (а.с. 142, 143, 144, том 2).

28 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом направлення вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Такими діями позивач змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Якщо за виконавчим написом заборгованість за кредитним договором указана в ньому в повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення пені.

Тому за встановлених обставин, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частини стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 370 911,07 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 215 184,28 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено,що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 192, 257, 258, 261, 267, 509, 525, 526, 533, 549, 550, 551, 598, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, п.п. 12, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна