233 Справа № 2-48/2000
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Ліман С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка Донецької області заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-48/2000 за позовом ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-48/2000 за позовом ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року, закінченій ухваленням рішення Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 30 березня 2000 року.

В своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що відновлення втраченого судового провадження необхідно йому для отримання судового рішення та дублікату виконавчого листа для звернення його до виконання.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час і місце проведення розгляду справи належним чином. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібранні матеріали втраченого провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визнання територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 р. визначено територіальну підсудність Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області у зв`язку із проведенням антитерористичної операції Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

Відповідно до п. 20 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України якщо суд, до юрисдикції якого відповідно до вимог процесуального закону відноситься вирішення питання про відновлення втраченого провадження, знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченого провадження здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно із Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" або Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області у цивільній справі № 2-48/2000 від 30 березня 2000 року за позовом ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року та по зустрічній заяві ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» до ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності та скасування рішення КТС ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля від 29.08.1996 року та посвідчення від 17.10.1996 року: позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним наказ по ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля» в/ від 20 червня 1998 року та скасовано його. Стягнуто з ш. ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу в сумі 1147,59 грн., середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 19324,14 грн., за надання юридичної допомоги 150,00 грн., а всього 20621,73 грн. та державне мито в дохід держави в сумі 1023,59 грн. Заяву ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про скасування рішення КТС від 29.08.1996 року та посвідчення від 17.10.1996 року залишено без розгляду.

Рішення суду набрало законної сили 11 квітня 2000 року.

В електронній базі даних Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області, доступ до якої наданий Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, відсутня інформація щодо вищезазначеної справи, оскільки Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджена рішенням Ради суддів України 26.11.2010 за № 30, введено в дію з 1 січня 2011 року, тобто після розгляду зазначеної справи.

Факт ухвалення відповідного рішення, його зміст, дата набрання рішенням законної сили підтверджується копіями рішення Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області у цивільній справі № 2-48/2000 від 30 березня 2000 року, ухвали Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 10 серпня 2012 року у справі № 0552/4108/2012 за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2013 р. за виконавчим листом № 2-48 від 30.03.2000 р.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час набрання рішенням суду законної сили) строк пред`явлення до виконання рішення суду встановлювався в 1 рік. Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження № 41003095 з виконання виконавчого листа від 30.03.2000 № 2-48 вбачається, що на примусовому виконанні Центрально-міського ВДВС м. Макіївка ГТУЮ у Донецькій області перебував вказаний виконавчий документ, виданий Центрально-міським районним судом м. Макіївка, проте 10.11.2014 року виконавчий документ було повернуто стягувачу.

З наведеного випливає, що з часу повернення виконавчого документа стягувачу минуло більше 1 року, а отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після повернення його стягувачу сплив.

З 7 квітня 2014 року відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької області була визнана одним з районів проведення антитерористичної операції та термін її проведення не встановлений.

Відповідно до довідки № від 08.12.2014 р. з 02.11.2014 року заявник є внутрішньо переміщеною особою та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а отже не отримував постанову державного виконавця.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч.1 ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає встановленим зміст рішення Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області у цивільній справі № 2-48/2000 від 30 березня 2000 року за позовом ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року та по зустрічній заяві ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» до ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності та скасування рішення КТС ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля від 29.08.1996 року та посвідчення від 17.10.1996 року, що є підставою для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення суду та буде достатнім для реалізації мети звернення - пред`явлення рішення суду до виконання.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 493, 494, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-48/2000 за позовом ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року задовольнити частково.

Відновити провадження по цивільній справі № 2-48/2000 за позовною заявою ОСОБА_1 до ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля, ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку та про скасування наказу № 47/к від 22.06.1998 року та по зустрічній заяві ДВАТ «Шахтоуправління ім. Леніна» ДХК «Макіїввугілля» до ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності та скасування рішення КТС ДВАТ «Шахта ім. Батова» ДХК «Макіїввугілля від 29.08.1996 року та посвідчення від 17.10.1996 року - в частині рішення Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 30 березня 2000 року:

« Дело № 2-48

2000 г.

РЕШЕНИЕ

ИМЕНЕМ УКРАИНЫ

30 марта 2000 года Центрально-Городской районный суд гор. Макеевки Донецкой области в составе:

председательствующего судьи: ОСОБА_3 .

при секретаре: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

с участием адвоката: Березка Г.Д.

рассмотрев в открытом судебном заседании в зале суда в гор. Макеевке дело по иску КОСТЮКА Александра Сергеевича к ГОАО «ш.им.Батова ГКХ «Макеевуголь», ГОАО «шахтоуправлением имени Ленина» ГХК «Макеевуголь» «О взыскании выходного пособия, среднего заработка за задержку расчета, об отмене приказа № 47/к от 22.06.1998 г. и по встречному заявлению ГОАО ш/у «им.Ленина ГХК «Макееуголь» к ОСОБА_7 о восстановлении срока исковой давности и отменения решения КТС ГОАО «ш.им.Батова» ГХК «Макеевуголь» от 29.08.1996 года и удостоверения от 17.10.1996 года,

у с т а н о в и л:

Истец просит отменить приказ № 470/к по ш/у им.Ленина ГХК «Макеевуголь» от 22.06.98 года как вынесенный незаконно, взыскать с ш.им.Батова ГХК «Макеевуголь» выходное пособие в размере 3-х месячного среднего заработка, а также взыскать с ш.им.Батова ГХК «Макееуголь» среднюю зарплату за время задержки расчета и увольнения с 10.01.1996 года по день рассмотрения дела в суде.

Во встречном заявлении ГОАО ш/у им.Ленина ГХК «Макееуголь» просит суд отменить решение КТС ш.им.Батова от 29.08.1996 года и удостоверение КТС этой шахты от 17.10.1996 года об обязании администрации шахты изменить формулировку увольнения Костюка.

В исковом заявлении ОСОБА_7 указал, что он работал на ш.им.Батова ГХК «Макеевуголь» машинистом подземных установок.

В 1996 года Костюк подал заявление об увольнении с работы по ч.3 ст.38 КЗоТ Украины в связи с неисполнением собственником законодательства об охране труда.

Однако, вопреки поданному заявлению он приказом №19/к от 9.01.96 г. был уволен с формулировкой по ст.38 КЗоТ Украины по собственному желанию с 9.01.96 года.

Будучи несогласным с такой формулировкой увольнения, он обратился в КТС шахты, которая 29.08.96 г.обязала администрацию шахты изменить формулировку увольнения на ч.3 ст.38 КЗоТ Украины, выдав соответствующее удостоверение от 18.10.96 года о принудительном исполнении решения КТС.

Во исполнение указанного решения, ш/у им.Ленина, в состав которой вошла ш.им.Батова, был издан приказ № 163/к об изменении формулировки увольнения истца, которая была изложена в редакции: «по собственному желанию в связи с невыполнением собственником законодательства по охране труда, условий коллективного договора по этим вопросам по ст.38 ч.3 КЗоТ Украины 09.01.96 г.»

Еще до издания вышеуказанного приказа об изменении формулировки увольнения администрация ш/у Ленина 11.01.97 г. был издан приказ № 15/к о выплате истцу единовременного пособия в соответствии со ст. 44 КЗоТ Украины в размере 3-х месячного среднего заработка, которое до настоящего времени истцу не выплачено, т.о. ответчик задержал расчет при увольнении, нарушив ст.115 КЗоТ Украины.

Кроме того, истец считает, что приказ № 470/к от 22.06.98 г. мздан незаконно, он не опровергает приказ №163/к от 04.03.98 г. об изменении формулировки увольнения, который издан на законных основаниях, т.к. ответчиком было нарушена законодательством об охране труда.

Во встречном заявлении указанно, что КТС, приняв заявление истца и рассмотрев его спустя 7 месяцев со дня увольнения ОСОБА_2 , нарушила требования ст.255 КЗоТ Украины, согласно которой истец пропустил 3-х месячный срок для обращения в КТС.

Вынеся 29.08.96 года, свое решение об обязании администрации изменить формулировку, КТС лишь с 17.10.96 г., т.е. в нарушение действующего законодательства, выдало удостоверение об исполнении решения.

Нарушены сроки исполнения решения КТС и судебным исполнителем, который спустя 3 месяца с момента вынесения решения, предложил шахте им.Батова исполнить его.

Т.к. от выдачи спецодежды истец отказался, то законодательство об охране труда ответчиком нарушены не было и был издан приказ от 4.03.98 г. № 163/к об изменении формулировки увольнения Костюка, в п.2.6. приказа от 9.01.96 года № 19/к, а также приказ от 11.01.97 г. № 15/к о выплате выходного пособия в размере 3-х месячного заработка.

Ответчик ГОАО ш/у им.Ленина просит восстановить срок исковой давности в связи с тем, что оно являясь правоприемником ш.им.Батова, о нарушении своего права узнало лишь в январе 1998 года.

В судебном заседании истец подтвердил свои требования и просит суд отменить приказ № 470/к от 22.06.99 г., как незаконный, взыскать с ш.им.Батова выходное пособие в размере 3-х месячного заработка, а также средний заработок за задержку расчета с 10.01.96 г. по настоящее время.

Иск ш/у им.Ленина не признает, считает, что ответчик пропустил срок исковой давности без уважительных причин. Решение КТС законно и обоснованно.

Представитель ответчиков иск Костюка не признала, считает, что приказ № 470/к вынесен на законных основаниях. Истцу не положено 3-х месячное выходное пособие, т.к. он уволен по собственному желанию, а не в связи с нарушением собственником законодательства об охране труда.

Просит суд восстановить срок на подачу встречного заявления, т.к. считает, что срок пропущен по уважительной причине, т.к. ш.им.Ленина узнала о нарушенном праве лишь в январе 1998 года, отменить решение КТС от 29.06.96 г. и удостоверение от 17.10.96 г.

Суд выслушав доводы сторон, показания свидетелей, исследовав материалы дела, считает, что иск ОСОБА_7 подлежит удовлетворению, а встречное заявление ГОАО ш/у им.Ленина удовлетворению не подлежит по следующим основаниям:

Из материалов дела видно, что истец работал машинистом подземных установок на ш.Батова и был уволен с шахты 9 января 1996 года приказом №19/к по ст.38 КЗоТ Украины по собственному желанию /л.д.9,10/.

Однако, как видно из заявления Костюка от 9.01.96 г. на имя директора шахты, он фактически ставил вопрос о его увольнении по ч.3 ст.38 КЗоТ Украины в связи с невыполнением собственником законодательства об охране труда /л.д.25/.

В связи с несогласием формулировки увольнения, истец обратился в КТС шахты, которая своим решением от 29.08.96 года подтвердилоа обоснованность требований Костюка, обязав администрацию шахты изменить формулировку увольнении, выдав соответствующее удостоверение, с выплатой 3-х месячного выходного пособия Костюку.

Во исполнение решения КТС приказом по шахте № 15/к от 11.01.97 г. истцу было начислено выходное пособие в соответствии со ст. 44 КЗоТ Украины в размере 3-х месячного заработка /л.д.11/, которое до настоящего времени не выплачено истцу .

Приказом Министра угольной промышленности № 526 от 03.12.97 г. ш.им. Батова , где работал истец, была присоединена к ш.им. Ленина ГХК «Макеевуголь» /л.д.23/ на правах структурной единицы.

4 марта 1998 года приказом № 163/к была изменена формулировка увольнения Костюка в п.2.6. приказа по шахте от 9.01.96 г. № 19/к, который был изложен в следующей редакции: «уволить ОСОБА_7 табельный номер 1240 машиниста подземных установок 3-его разряда, участок КТ, по собственному желанию в связи с невыполнением собственником законодательства по охране труда, условия коллективного договора по этим вопросам по ст.38 ч.3 КЗоТ Украины с 09.01.1996года.» /л.д. 30/.

Т.о. образом ответчик ш/у им.Ленина фактически признал правомерность требований истца.

Вместе с тем, 22.06.98 г. по ш/у им.Ленина был издан приказ № 163/к от 04.03.98 г., приказ № 19/к от 09.01.96 г. и № 15-к от 11.01.97 г. об изменении формулировки увольнения и выплате истцу выходного пособия в размере 3-х месячного заработка /л.д.38-40/.

В вышеназванном приказе указанно, что в действиях администрации шахты нет нарушений законодательства об охране труда, поэтому решение КТС от 29.08.96 г. и выданное удостоверение от 17.10.96 г. является незаконным и необоснованным.

Вместе с тем, суд приходит к выводу о том, что Костюк имел право требовать расторжения трудового договора по ч.3 ст.38 КЗоТ Украины, так как в судебном заседании установлено, что ответчиком ш.Батова в период работы истца нарушилось законодательство об охране труда.

Согласно ст.7 ОСОБА_8 Украины «Об охране труда» от 14.10.92 г. условия труда на рабочем месте, безопасность технологических процессов, работа машин, механизмов, оборудования и других средств производства, состояние средств коллективной и индивидуальной защиты, используемых работником, а также санитарно-бытовые условия должны соответствовать требованиям нормативных актов об охране труда. Работник вправе отказаться от наружной работы, если создалась производственная ситуация опасная для его жизни или здоровья либо для окружающих людей. Факт наличия такой ситуации подтверждается специалистами по охране труда предприятия с участием профсоюза и уполномоченного трудового коллектива.

Работник вправе расторгнуть трудовой договор по собственному желанию, если собственник не выполняет законодательство по охране труда, условия коллективного договора по этим вопросам.

Будучи общественным инспекторам по охране труда, истец неоднократно информировал о многочисленных нарушениях Правил технической эксплуатации и правил безопасности в угольных и сланцевых шахтах администрацию шахты и профсоюзную организацию /л.д.109-113,115/, однако должных мер по устранению нарушений ответчик не принимал.

По заявлению истца государственными инспекторами Макеевской технической инспекции по охране труда было проверено соблюдение Правил технической эксплуатации и Правил безопасности на рабочих местах ОСОБА_2 .

В результате проверки администрации шахты им.Батова было выдано предписание № 152 от 5.08.1996 года, где выявлено более 20 нарушений указанных выше Правил. /л.д.87,98/.

О существовании таких нарушений в ходе проверки подтверждал в судебном заседании допрошенный в качестве свидетеля, участвовавший при проверки бывший государственный инспектор по охране труда ОСОБА_9

О многочисленных фактах нарушений законодательства об охране труда, имевших место на ш.Батова на рабочих местах Костюка в период его работы на шахте, в том числе и в 1995 году, подтвердили в суде свидетели ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 рабочие шахты, работавшие вместе с истцом.

Согласно ст. 10 Закона «Об охране труда» на работах с вредными и опасными условиями труда, а также на работах, связанных с загрязнением, либо осуществляемых в неблагоприятных температурных условиях работникам выдается бесплатно по установленным нормам специальная одежда, специальная обувь и другие средства индивидуальной защиты, а также моющие и обеззараживающие средства. Собственник обязан организовать комплектацию и содержание средств индивидуальной защиты, согласно нормативным актам об охране труда.

Судом установлено, что истец спецодежду и обувь по полной комплектации не получил, нарушались сроки ее выдачи, что в суде подтвердил свидетель ОСОБА_13 замдиректора шахты им.Батова по охране труда, а также свидетели Блохин, ОСОБА_14 и ОСОБА_15 .

Таким образом, суд приходит к выводу, что администрацией шахты им.Батова были нарушены ст.ст. 7,10 закона «Об охране труда» и ОСОБА_16 реализовал свое право расторгнуть трудовой договор в соответствии со ст. 38 ч.3 КЗоТ Украины.

Следовательно суд считает, что приказы № 19/к от 9.01.96 г., № 15/к от 11.01.97 г. и 163/к от 04.03.1998 года об увольнении истца по ч.3 ст.38 КЗоТ, о выплате ему выходного пособия в размере 3-х месячного заработка в соответствии со ст.44 КЗоТ Украины, вынесены законно и обоснованно, а приказ № 470/к от 22.06.1998 года вынесены незаконно и подлежат отмене.

Что касается иска шахтоуправления им.Ленина об отмене решения КТС шахты им.Батова от 29.08.1996 г. и удостоверения от 17.10.1996 г., восстановления пропущенного срока, то суд считает, что доводы указанного заявления о том, что срок подачи заявления ответчиком был пропущен по уважительной причине и что о нарушенном праве ему стало известно лишь в январе 1998 года, судом не могут быть приняты во внимание, т.к. ответчик знал о том, что решение КТС состоялось в августе 1996 г., а в октябре 1996 года было выдано удостоверение, которое в соответствии со ст.230 КЗоТ Украины имеет силу исполнительного листа.

Указанное удостоверение предъявлялось ответчику ш.им.Батова судебным исполнителем еще 15.12.1996 г. /л.д.24,31/. Шахта им.Батова являлось структурным подразделение шахтоуправления им.Ленина с 03.12.1997 г. Однако, ни ш.им.Батова, ни ш.им.Ленина ответчиками по делу заявления об отмени решения КТС и удостоверения своевременно, в соответствии со ст.228 КЗоТ Украины, в десятидневный срок после принятия соответствующих решений КТС, в суд не подали. Уважительных причин пропуска срока на обжалование решения КТС ответчик шахтоуправление им.Ленина суду не предоставил, поэтому в силу вышеуказанной статьи заявление необходимо оставить без рассмотрения, оставив в силе решение КТС.

Из материалов дела видно, что приказом Министра угольной промышленности Украины от 1.07.1999 года № 314 шахта им.Батова вследствии реорганизации вышла из состава шахтоуправления им.Ленина и стала самостоятельной структурной единицей ГОАО ш.им.Батова ГХК «Макееуголь» /л.д.66,68/.

Как уже указывалось выше, судом установлено, что в соответствии со ст.44 КЗоТ Украины, Костюку, уволенному по ч.3 ст.38 КЗоТ Украины ответчик ш.Батова обязан выплатить выходное пособие в размере не менее 3-х месячного заработка истца.

Это выходное пособие истцу не выплачено до настоящего времени по вине ответчика.

В соответствии со ст.116 КЗоТ Украины при увольнении работника выплата всех сумм, подлежащих выплате от предприятия, производится день увольнения, т.е. в данном случае, 9.01.1996 года, Костюк должен был получить все причитающиеся ему суммы, в том числе и трехмесячное выходное пособие.

В силу ст.17 КЗоТ Украины, в случае невыплаты по вине соответчика или уполномоченного им органа, причитающихся уволенному работнику в сроки, определенные ст. 116 КЗоТ Украины, предприятие должно выплатить работнику его средний заработок за все время задержки по день фактического расчета, т.е. по день рассмотрения дела в суде.

Т.О. с ш. им.Батова подлежит взыскать в пользу истца : 3-х месячное выходное пособие в размере: средний заработок согласно расчету шахты составляет - 18 грв. 66коп.. Средний заработок за два полных месяца перед увольнением истца составил: 765,06 : 2 = 382,53 грв.. Выходное пособие трехмесячное будет составлять 382,53 ? 3 = 1147,59 грв.

Заработок за один календарный день составил 765,06 : 61 = 12,54 грв.

Общее количество календарных дней с момента увольнения Костюка, т.е. с 10.01.1996 года по день рассмотрения дела в суде, т.е. по 30.03.2000 г. составило 1541 день. Средний заработок за задержку расчета составил: 12,54 х 1541 = 19324 грв. 14 коп..

Всего подлежит взыскать с шахты в пользу Костюка: 1147,59 + 19324,14 = 20471 грв. 73 коп..

Кроме того, с ш.им.Батова в пользу Костюка необходимо взыскать 150грв. за оказание юридической помощи и госпошлину в доход государства в сумме 1023,59 грв..

Руководствуясь ст.ст. 15,30,202,203 ГПК Украины, на основании ст.ст. 38 ч.3, 44, 116, 117, 228, 233 КЗоТ Украины, суд

р е ш и л:

ОСОБА_17 , удовлетворить.

Признать незаконным приказ по ГОАО ш/у им.Ленина ГХК «Макеевуголь» № 470/к от 20 июня 1998 года и отменить его.

Взыскать с ш.им.Батова «Макеевуголь» р/счет в Макеевском отделении Укрсоцбанка МФО 334174 код ОКПО 093341, в пользу Костюка выходное пособие в сумме 1147 грв. 59 коп., средний заработок за задержку расчета в сумме 19324 грв. 14 коп. за оказание юридической помощи 150 грв., а всего 20621,73 грв. и госпошлину в доход государства в сумме 1023,59 грв.

Заявление ГОАО шахтоуправление им.Ленина об отмене решения КТС от 29.08.96 г. и удостоверения от 17.10.96 г. оставить без рассмотрения.

Решение может быть обжаловано в Донецкий областной суд в срок 10 суток.

Судья:»

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної.

Суддя