Справа № 222/223/19
Провадження № 2/222/177/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Гранкіної О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

представники учасників справи:

представник позивача - Васильєва Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна придбаного за час шлюбу спільним сумісним майном подружжя, його розподіл та визнання права власності на частку нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що з 17.07.2004 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10.03.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання з відповідачем за спільні кошти вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами вартістю 23000 грн., на підставі договору купівлі-продажу № 605 від 06.07.2005 року. Також зазначила, що будинок був зареєстрований 02.08.2005 року на ім'я відповідача ОСОБА_2 В зв'язку з тим, що зазначений будинок був придбаний в період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя та фактично належить кожному в рівних частках. Вона пропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, але він відмовився. В зв'язку з тим, що вищевказаний будинок із документами на нього, знаходиться у повному користуванні відповідача та він відмовляється розподілити спірне майно мирним шляхом, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного просить визнати право спільної сумісної власності за нею та відповідачем ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., літ. А-1 з належними до нього господарськими і побутовими будівлями і спорудами: сіни - літ.а-1; ганок - літ.а;а2; підвал - літ.а/п; огорожа - літ. №1,№2; мостіння - літ.1; літня кухня - літ. Б; убиральня - літ. В; ворота - літ №3, та визнати за нею право власності на 1/2 частку вищевказаного нерухомого майна, а також стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 25.02.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також для доплати суми судового збору в розмірі 1140,00 грн., та зазначення свідків, яких вона має намір допитати під час розгляду справи з зазначенням конкретних обставин які можуть підтвердити або спростувати останні.

21.03.2019 року на виконання вимог зазначеної ухвали представником позивачки було подано заяву про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.03.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Васильєва Н.В. у підготовче судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник позивачки надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, враховуючи, що відповідачем позов визнається у повному обсязі, суд розглянув справу в підготовчому судовому засіданні в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез'явившихся учасників судового процесу.

Розглянувши письмові заяви представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що сторони з 17.07.2004 року по 10.03.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 17.07.2004 року згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 17.07.2004 року, після одруження дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1» про що зроблено відповідний актовий запис № 21, та рішенням Володарського районного суду Донецької області № 222/108/17 від 10.03.2017 року, згідно якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано і дане рішення набуло чинності 21.03.2017 року.

В період шлюбу у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 28.12.2005 року.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 605, ОСОБА_2 купив у ОСОБА_8 жилий будинок № 12, житловою площею 27,8 кв.м., зазначений у плані літ.А-1 з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами: сіни - літ.а-1; ганок - літ.а',а2; підвал - літ.а/п; огорожа - літ. №1,№2; мостіння - літ.1; літня кухня - літ. Б; убиральня - літ. В; ворота - літ №3, що знаходиться у АДРЕСА_1, вартістю відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (реєстратор Володарське БТІ) № 6947452 від 07.04.2005 року - 23959 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське бюро технічної інвентаризації» № 7935950 від 02.08.2005 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на ім'я ОСОБА_2.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа будинку становить 76,3 кв.м., житлова площа - 27,8 кв.м.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Як передбачено ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, враховуючи, що спірний будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами придбаний відповідачем в період шлюбу з позивачкою, є всі підстави для визнання його спільним сумісним майном подружжя.

Між іншим слід зазначити, що відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення, що свідчить про безспірність факту, що джерелом набуття вказаного майна були спільні сумісні кошти подружжя, а тому, є також всі підстави для поділу зазначеного нерухомого майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні з припиненням права спільної сумісної власності на нього. В зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову слід зазначити наступне.

Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір у розмірі 2000 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв'язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 1000 грн., а решту суми судового збору в розмірі 1000 грн. слід стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 141, 142, 189, 198, 200, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна придбаного за час шлюбу спільним сумісним майном подружжя, його розподіл та визнання права власності на частку нерухомого майна - задовольнити.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2; АДРЕСА_1) на нерухоме майно: житловий будинок № 12, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м. (літ.А-1) з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами подвір'я: сіни - літ.а-1; ганок - літ.а',а2; підвал - літ.а/п; огорожа - літ. №1,№2; мостіння - літ.1; літня кухня - літ. Б; убиральня - літ. В; ворота - літ №3, що розташовані по АДРЕСА_1 придбаний під час шлюбу.

Розподілити спільне сумісне майно подружжя придбане в період шлюбу між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2; АДРЕСА_1) визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нерухомого майна: житлового будинку № 12, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м. (літ.А-1) з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами подвір'я: сіни - літ.а-1; ганок - літ.а',а2; підвал - літ.а/п; огорожа - літ. №1,№2; мостіння - літ.1; літня кухня - літ. Б; убиральня - літ. В; ворота - літ №3, що розташовані по АДРЕСА_1 припинивши на зазначене нерухоме майно право спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2; АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1) судові витрати у виді судового збору в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Повернути ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1), з державного бюджету 50 відсотків судового збору від суми 2000 (дві тисячі) гривень, що дорівнює 1000 (одна тисяча) гривень з р/р 5214, Отримувач: Нікопольське УК/Нікопольський р-н/22030101, Код отримувача: 37691885, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача: 899998, Призначення: *;101;;22030101, Судовий збір, ОСОБА_1, АДРЕСА_1, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанцій № КП/6327/1 від 12.02.2019 року та № КП/8030/1 від 20.03.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне рішення складене 06.05.2019 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець