Номер провадження 2/243/1708/2019
Номер справи 243/4606/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне )

«23» травня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Горлівської міської ради Донецької області, про визнання права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді грошового вкладу в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», а саме у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10004/0498, рахунок № НОМЕР_1 , відкритий 28 травня 2012 року, сума залишку 18425,73 грн, недоотримана пенсія в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Торецьк Донецької області у сумі 4134,10 грн. на ім`я ОСОБА_3 , особистий рахунок НОМЕР_2 .

Після смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 листопада 2016 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Просить суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на грошовий вклад в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», а саме у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10004/0498, рахунок № НОМЕР_1 , відкритий 28 травня 2012 року, сума залишку 18425,73 грн., та на недоотриману пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Торецьк (Дзержинськ) Донецької області у сумі 4134,10 грн. на ім`я ОСОБА_3 , особовий рахунок НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилася. Разом з позовною Заявою до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Ордеру серії НОМЕР_4 № НОМЕР_5 від 02 травня 2019 року (а.с.17) у судове засідання не з`явився. 14 травня 2019 року надав суду Заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач Горлівська міська рада Донецької області повідомлялася про час та місце розгляду справи.

У зв`язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта).

У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідача - Горлівської міської ради Донецької області, було розміщене 06 травня 2019 року та 14 травня 2019 року, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 24,30).

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідач Горлівська міська рада Донецької області своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Горлівської міської ради Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження та Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7,8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 07 червня 2016 року Київським районним у місті Харкові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 18 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з грошових коштів у розмірі 18425,73 грн, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому 28 травня 2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», а саме у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10004/0498, та недоотриманої суми пенсії в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області у розмірі 4134,10 грн., особовий рахунок НОМЕР_7 НОМЕР_2 (а.с. 13,14).

ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги після смерті матері та своєчасно подала Заяву щодо прийняття спадщини до Третьої харківської державної нотаріальної контори.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 243/700/18 від 21 березня 2018 року, яке набуло законної сили 23 квітня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задоволені. Визнано право власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобіль марки ВАЗ 2105 та грошові вклади з усіма нарахованими відсотками, що розмішений на рахунку НОМЕР_8 , відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Також цим Рішенням встановлено, що Позивачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ;44771538 від 15 серпня 2016 року (а.с. 19-20).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами : копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Постановою від 03 листопада 2016 року державного нотаріусу Третьої харківської державної нотаріальної контори Н.В. Лебедєвої «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що спадкоємицею було надано довідки: щодо місця реєстрації померлої по день її смерті та осіб, які були з нею зареєстровані на той же час, та щодо місця реєстрації чоловіка померлої, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті та осіб, які були з ним зареєстровані на той же час (оскільки, як стверджує спадкоємиця, після нього залишилась спадщина, яку його дружина, ОСОБА_5 , прийняла, але не оформила своїх спадкових прав), які були виписані їй комунальним підприємством «Сервіс», адреса якого у штампі та у печатці зазначена як: Донецька народна республіка, м. Горлівка, а документи, у яких є будь-які позначки, в тому числі печатки незаконних збройних формувань (ЛНР, ДНР), є недійсними.

Свідоцтво про право на спадщину видається лише за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, що передбачено п. 4.12. Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого Наказом міністерства юстиції від 22.02.2012 за № 296/5. Крім того, п. 4.18. Розділу 4 Глави 10 вищезазначеного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 15).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно із ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно ст. ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя належали грошові кошти у сумі 18425,73 грн, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому 28 травня 2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», а саме у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10004/0498, та недоотримана сума пенсії в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області у розмірі 4134,10 грн., особовий рахунок НОМЕР_7 НОМЕР_2 , та вони увійшли до складу спадщини після її смерті.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, після смерті матері, ОСОБА_2 прийняла спадщину, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, однак є позбавленою можливості оформити право власності на належне їй спадкове майно відповідно вимог закону з тих підстав, що ОСОБА_2 не має можливості надати довідки, відповідного зразку, передбачені пп.1.13 п.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки її мати проживала та померла у місті Горлівка Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольним владі України, а документи, у яких є будь-які позначки, в тому числі печатки незаконних збройних формувань (ЛНР, ДНР), є недійсними.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи роз`яснення ВССУ, суд приходить до висновку, що грошові вклади розміщені в ПАТ «Державний ощадний банк України» та недоотримана пенсія, що за життя належали ОСОБА_3 , увійшли до складу спадщини після її смерті, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, то суд приходить до обґрунтованого висновку про законність позовних вимог ОСОБА_2 і вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 259, 263 265, 273, ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошовий вклад в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», а саме у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10004/0498, рахунок № НОМЕР_1 , відкритий 28 травня 2012 року, сума залишку 18425,73 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять грн. 73 коп.).

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Торецьк (Дзержинськ) Донецької області у сумі 4134,10 грн (чотири тисячі сто тридцять чотири грн. 10 коп.), особовий рахунок НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова