Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4088/17
Провадження № 2/644/452/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивачем 05.07.2017 року до суду подано відповідний позов. Позивач просив стягнути на його користь стягнути з відповідача заборгованість в сумі 130116,83 грн., та три проценти річних в сумі 3251,00 грн..В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 23.06.2016 року ОСОБА_4 отримав у нього гроші в сумі 5000 дол. США, що станом на 03.07.2017 року складає 130116,83 грн., і зобовязався повернути борг 01.09.2016 року. Але відповідач суму боргу не повернув, у звязку з чим був змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити, посилався на те, що в даному випадку єдиним належним доказом є саме боргова розписка, про що викладено правові позиції судів вищої інстанції, про це зазанчено у відповіді на відзвив. Відповідачем не було спростовано факту складання та підписання даної розписки. Також, враховуючи те, що відповідачем було заявлено клопотання про проведення у справі почеркознавчої експертизи та від проведення якої відповідач ухилився, просив відповідно до вимог ст.109 ЦПК України встановити факт написання даної розписки саме відповідачем, оскільки для зясування даного факту за клопотанням відповідача експертиза була призначена. Вважав, що дії відповідача спрямовані виключно на затягування розгляду справи. Позивач в судовому засіданні 31.10.2018 року позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, в подальшому в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участі представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити, врахувати доводи викладені у відзиву, в обґрунтування якого відповідач посилався на те, що коштів від позивача ніколи не отримував, бачив його лише 2 рази в офісі ОСОБА_5, якого той представляв, як власного юриста. Безпосередньо ОСОБА_5 звернувся до нього у червні 2016 року з метою надання послуг щодо підготовки обєкту нерухомості для продажу. Надати відповідні докази виконання робіт він не має можливості, оскільки все було передано ОСОБА_5 та направлено з комерційною пропозицією. Саме на виконання цих послуг ОСОБА_5 передавав йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що він складав розписку, але вона також не зберіглась внаслідок спливу часу. Також представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що відповідач був допитаний в судовому засіданні у якості свідка, показання свідка також є доказом в розумінні цивільно-процесуального закону, а тому просив прийняти до уваги покази свідка та надати їм оцінку.

Відповідач в судовому засіданні 31.10.2018 року позовні вимоги не визнав, підтримав відзив, суду пояснив, що із позивачем будь-яких договорів не укладав, коштів у борг не отримував. В той день він спілкувався із ОСОБА_5, який дійсно надавав йому кошти в сумі 5000 доларів, з метою проведення роботи по підготовці нежитлового приміщення до участі у тендері, а саме він надавав послуги по підготовці технічної документації, зональності та візуалізації по приміщенню. Ці роботи він виконував не самостійно, а звертався до фахівців, яких знає. Чеків, договорів чи квитанцій у нього немає, довіреність від ОСОБА_5 йому не видавалась, про існування позовів від ОСОБА_5 до нього йому нічого не відомо. Бачив в офісі позивача, якого ОСОБА_5 представив, як свого юриста. В подальшому в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений.

Суд, вислухавши доводи сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.06.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позикивідповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму еквівалентну 5000 доларів США, що станом на 23.06.2016 року складало 125000,00 грн., яку останній зобов'язався повернути не пізніше 01.09.2016 року, про що свідчить оригінал розписки, поданої позивачем, що долучений до матеріалів цивільної справи.

Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 23.06.2016 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою його підписом. За таких умов, сторони визначили зобовязання, яке підлягає виконанню.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Будучі допитаним в судовому засіданні 31.10.2018 року відповідач у якості свідка, за його згоди, суду стверджував, що текст розписки, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи на аркуші справи 27, від 23.06.2016 року виконаний не ним. Грошових коштів від позивача він не позичав, договорів з ним не укладав.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням відповідача у справі було призначено почеркознавчу експертизу. На виконання ухвали суду про призначення експертизи експертом було направлено клопотання про надання для дослідження зразків почерку та підпису відповідача, а також про проведення оплати вартості експертного дослідження. Копія відповідного клопотання була вручена відповідачу. 28.01.2019 року відповідачем було подано письмову заяву, в якій зазначено, що у звязку із браком коштів не має можливості сплатити витрати на проведення експертизи, подальше вирішення цього питання залишає на розсуд суду. У звязку із чим матеріали цивільної справи було повернуті експертом із повідомленням про неможливість проведення експертизи. Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В даному випадку, експертиза була призначена саме за клопотанням відповідача та саме для спростування обставин написання та підписання ним відповідної боргової розписки, з метою підтвердження його доводів щодо не укладання відповідного договору позики, тобто дана експертиза мала значення саме для відповідача, а тому суд вважає, що підстав для визнання факту, для зясування якого експертиза була призначена, як на те посилався представник позивача, не вбачається. В ході розгляду справи відповідачем зустрічного позову про визнання договору позики недійсним також не подавалось. Відповідно до вимог ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт не укладання зобов'язання. Тому доводи представника відповідача щодо взяття до уваги показів відповідача, як свідка, на підтвердження відсутності підстав для задоволення позову, судом не приймаються. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов'язань. Тобто, на думку суду є доведеним факт укладання між сторонами боргового зобовязання та належним доказами відповідачем зазначений факт спростований не був. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Строк виконання зобовязання за розпискою від 23.06.2016 року до 01.09.2016 року. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу борг за договором позики і від повернення відмовляється. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За борговою розпискою відповідач отримав від відповідача в борг суму еквівалентну 5000 доларам США, що станом на 23.06.2016 року склало 125000 гривень. Позивачем було заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в гривні в сумі 130116 гривень 83 копійки, а також 3% річних в сумі 3251 гривні, а всього 133367 гривень 83 копійки. Наведений розрахунок суми позову, а саме еквівалент 5000 доларів США станом на 03.07.2017 року та розрахунок 3% річних за період з 02.09.2016 року по 03.07.2017 року. Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобовязання тривалістю 304 дні, а саме за період з 02.09.2016 року по 03.07.2017 року сума 3 % річних від простроченої суми складає 3251,14 грн. (130116,83*0,03*304/365=3251,14). В ході розгляду справи позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог не подавалось, вимог про стягнення суми заборгованості в доларах США не заявлялось, нового розрахунку також, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в гривні та 3% річних в межах заявлених позовних вимог в первісному позові від 05.07.2017 року, тобто вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1333 гривні 69 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 95, 109, 110, 141, 264-268, п.15.5. розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 130116,83 грн. та три відсотки річних в сумі 3251,00 грн.; а всього 133367 (сто тридцять три тисячі триста шістдесят сім) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 69 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 19.04.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, 61162.

Представник позивача ОСОБА_1, адвокат, адреса для листування а/с 9183 м.Харків, 61064.

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, 61172.

Представник відповідача ОСОБА_2, адвокат, адреса для листування вулиця Асхарова, 4/6А, м.Харків, 61000.

Головуючий: суддя О.В.Бугера