ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6847/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/378/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2019 року (ухвалене суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складено 06 лютого 2019 року) у цивільній справі № 607/6847/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідача на утримання їх дочки - ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2007 року стягуються аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно. Цих коштів на утримання дитини на даний час недостатньо, а тому позивач просила збільшити їх розмір до 3000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково .

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2007 року та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових виртат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції змінити і стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн., щомісячно, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, невірну оцінку судом доказів у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що помилковим є висновок суду про неможливість оцінити фінансове становище сторін, оскільки судом встановлено, що позивач працевлаштована, щомісячна заробітна плата у неї не менше мінімальної і у неї укладений депозитний договір з ПАТ "А-Банк". В той же час суд не взяв до уваги, що відповідач з 2003 року по теперішній час не має постійного місця роботи. На відміну від позивача у відповідача не має у власності нерухомості і обидвоє батьків відповідача пенсійного віку. Батько відповідача - ОСОБА_1, 1951 року народження, перебував на лікуванні і переніс хірургічну операцію в зв'язку з гострим підшкірним парапроктитом. Мати відповідача ОСОБА_6 також перебувала на лікуванні у зв'язку з перенесеним інсультом.

Залишив поза увагою суд і те, що матеріальний стан позивача дозволяє їй з дочкою відпочивати закордоном.

Зазначає, що стан його здоров'я з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 10.04.2007 року погіршився, починаючи з 2012 року він хворіє на неспецифічний виразковий коліт.

Вказує, що він неодноразово надавав дочці посильну матеріальну допомогу поза межами визначеного судом розміру аліментів у 200 грн, що не спростовувалось позивачем в суді першої інстанції. Крім того, щомісячно надає кошти на обіди в школі та оплату мобільного зв'язку.

Звертає увагу, що позивач чинила йому перешкоди у побаченнях з донькою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду першої інстанції законне і підстав для його зміни немає.

В спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач лише протягом останніх двох місяців проводив часткову оплату обідів дитини у школі та витрат на мобільний зв'язок.

При цьому апелянт не надавав жодної допомоги та не оплатив ні лікування дитини, ні витрати позивача на санаторно-курортне лікування дитини, не купував ні одягу, ні подарунків дитині, не надавав кошти на обов'язкові витрати для 13 річної дівчинки.

В той же час зазначив, що батьки відповідача перебували на лікуванні не тривалий час, батько - 4 дні, мати - 11 днів, що не може вплинути на розмір визначених судом аліментів.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали і навели доводи аналогічні викладеним в скарзі.

ОСОБА_1 додатково пояснив, що захворювання у нього дає рецидиви і у весняно-осінній період він повинен лікуватись. Вказав, що він періодично працює у приватного підприємця збірником меблів, однак не може постійно працювати через перебіг його хвороби та стану здоров'я, тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200-1300 грн.

Представник позивача, апеляційну скаргу заперечив оперуючи доводами викладеними в позовній заяві і у відзиві на апеляційну скаргу.

Додатково пояснив, що позивач з метою забезпечення належних умов життя своїй дочці змушена працювати понаднормово. Поїздку в Ізраїль їм оплачували знайомі до яких вони їздили в гості, оскільки власних коштів на таку поїздку у неї немає.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленим у цивільній справі № 2-2143/07 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 29 березня 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням опікунської ради при Виконавчому комітеті Тернопільської міської ради № 32 від 06.06.2008 року ОСОБА_1 встановлено графік побачень з дочкою.

Позивач працює в ФОП ОСОБА_7 на посаді продався продовольчих товарів з 01.10.2013 року по теперішній час і її щомісячна заробітна плата становить не менше мінімальної.

Відповідно до довідки № D4E2-5TJR-SNAP-PF7H від 24.10.2017 року, виданої публічним акціонерним товариством «А-Банк», у позивача є банківський депозитний договір на суму 4200 грн.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1. Разом з батьками та сім'єю сестри.

Відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1/4042/2-645-665-858 від 06 липня 2012 року та виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 01/03970 від 17 липня 2012 року, з 02 по 06 липня 2012 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги. Після вибуття йому призначено медикаментозне лікування.

Відповідачем надано виписки з медичних карт його батьків згідно яких ОСОБА_1 (якому 68 років) перебував на лікуванні з 22 по 26 березня 2018 року у Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги і за результатами лікування йому призначено консультація у лікаря та обмеження фізичних навантажень, а ОСОБА_6 (якій 67 років) з 02 по 13 квітня 2018 року перебувала на лікуванні у Тернопільській обласній комунальній психоневрологічній лікарні, за результатами якого їй також призначено консультації у спеціаліста, вживання медикаментозних препаратів та дотримання дієти.

Із відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків № 3961 від 04 червня 2018 року вбачається, що з І кварталу 2003 року по І квартал 2018 року інформація про доходи відповідача відсутня.

Задовольняючи позов частково і стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 2000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів минуло більше 10 років, потреби дитини виросли, чинним законодавством встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та мінімально гарантований розмір аліментів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зміни-збільшення розміру аліментів, однак не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром присуджених до стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII).

Відповідно до статті 182 СК України (тут і далі у редакції у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, зокрема збільшення розміру прожиткового мінімуму, збільшення розміру мінімальної заробітної плати, збільшив розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2007 року.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Однак встановлюючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення в сумі 2000 грн суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, у зв'язку з хворобою не має постійного доходу, який би свідчив про спроможність сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, щомісячно.

Враховуючи вказане суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 1500 грн., оскільки така сума буде відповідати можливостям відповідача.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів в 1500 грн є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач працевлаштована, має нерухоме майно, можливість відпочивати з дочкою за кордоном не мають правового значення для вирішення спору, оскільки згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховується майновий стан платника аліментів. Крім того, банківський депозитний договір позивача укладений на суму всього 4200 грн., що спростовує доводи апелянта про наявність вкладів у іноземній валюті.

Аналогічна позиція у суду апеляційної інстанції і щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач чинила відповідачу перешкоди у побаченнях відповідача з донькою, оскільки як свідчать матеріали справи опікунською радою при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради встановлено графік побачень відповідача з дочкою. Зміна такого графіку чи не виконання його сторонами не є обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів.

Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача батьки пенсійного віку, перебували на лікуванні, що є підставою для зменшення розміру аліментів до 1000 грн, оскільки з медичних документів, наявних в матеріалах справи слідує, що батьки відповідача, не страждають важкими захворюваннями. Терміни їх лікування хоч і мали місце, однак були не значними, а після його закінчення їм рекомендовано консультуватись у лікарів, дотримуватись дієти, уникати фізичних навантажень та вживати медикаменти. Усі ці операції є доступними, а тому суттєво впливати на матеріальне становище відповідача та перешкоджати йому утримувати свою дитину на належному рівні не можуть.

Окрім цього слід зазначити, що батьки відповідача є особами пенсійного віку і отримують відповідне соціальне забезпечення. Вказане підтверджується копіями їх пенсійних посвідчень. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач несе додаткові витрати на утримання батьків. Крім того, згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_1 у нього є сестра ОСОБА_8 і відповідно витрати по утриманню батьків, якщо такі будуть, зобов'язана нести і вона.

Доводи апелянта ОСОБА_1, що стан його здоров'я з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 10.04.2007 року погіршився, починаючи з 2012 року він хворіє на неспецифічний виразковий коліт, колегією суддів оцінюються критично з наступних підстав.

Надані відповідачем виписки з медичної карти стаціонарного хворого засвідчують проходження лікування відповідачем лише у період 02.07.2012 по 17.07.2012 року.

Вказані виписки не містять інформації про стан здоров'я відповідача на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, не подано інших доказів і в суд апеляційної інстанції.

Крім того, вказані документи не містять відомостей про те, що стан здоров'я відповідача не дає йому можливості працювати і отримувати доходи. Отже відповідач знаходиться у працездатному віці, стан його здоров'я дозволяє йому працювати і отримувати доходи, інших осіб яким відповідач зобов'язаний надавати утримання також немає, отже, він має можливість надавати кошти на утримання дочки у розмірі більшому ніж мінімально гарантований для дитини відповідного віку і на думку суду посильна сума аліментів для відповідача становить 1500 грн.

Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги про матеріальне становище відповідача, оскільки крім відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких інформацію про доходи відповідача відсутня інших доказів, які відображають матеріальне становище відповідача не подано. Зокрема не подано і доказів того, що за відповідачем не зареєстроване рухоме чи нерухоме майно.

Твердження апелянта про те, що в час побачень з дочкою він хоче купляти якісь "блага", що потребує відповідних витрат матеріального характеру не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги про не встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача слід змінити, зменшивши розмір аліментів до 1500 грн.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 534 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2019 року змінити, зменшивши визначений розмір аліментів з 2000 грн. до 1500 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 534 грн, сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.