справа №619/3742/17
провадження №4-с/619/11/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання Жорняк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Заявник посилається на те, що 14.08.2018 рішенням Дергачівського районного суду Харківської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, задоволено частково, стягнуто з відповідача 80 тисяч гривень у якості відшкодування моральної шкоди та 1751,55 грн. у відшкодування матеріальних збитків. Постановою Харківського апеляційного суду від 11.10.2018 та ухвалою Верховного Суду України від 11.11.2018 рішення залишено без змін.

Отримавши виконавчий лист, скаржник передала його до виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою від 09.01.2018.

У вказаній заяві ОСОБА_1 повідомила, що на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" скаржник звільнена від сплати авансового внеску.

Даною нормою визначено, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки скаржник звернулася до відділу про виконання рішення про стягнення моральної та матеріальної шкоди, що спричинені їй злочином, вона не повинна сплачувати авансовий внесок.

Проте, повідомленням державного виконавця від 14.01.2019 № 749 ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв'язку з несплатою авансового внеску, що порушує її право на примусове стягнення боргу з ОСОБА_2

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримала поштою 19.01.2019 року.

Скаржник просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення, прийняте 14.01.2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу В/л № 619/3742/17 стягувачу без прийняття до виконання;

зобов'язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 619/3742/17 без сплати авансового внеску.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, в своїй скарзі просила суд розглядати скаргу у її відсутність та без фіксування технічними засобами, на задоволенні скарги наполягала.

Заінтересована особа - державний виконавець Міжрайонного відділу виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву, в якій заперечував проти задоволення скарги та просив розглядати скаргу у його відсутність та без фіксування технічними засобами.

Представник зацікавленої особи через канцелярію суду 11.02.2019 року надав відзив, в якому посилається на наступне.

11.01.2019 року до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшов виконавчий лист №619/3742/17, виданого 8.12.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 80000 грн, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у відшкодуванні матеріальних збитків в розмірі 1751,55 грн.;

14.01.2019 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із тим що, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмір: 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає за можливе слухати скаргу без фіксування технічними засобами.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2018 рішенням Дергачівського районного суду Харківської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, задоволено частково, стягнуто з відповідача 80 тисяч гривень у якості відшкодування моральної шкоди та 1751,55 грн. у відшкодування матеріальних збитків. Постановою Харківського апеляційного суду від 11.10.2018 та ухвалою Верховного Суду України від 11.11.2018 рішення залишено без змін.

Отримавши виконавчий лист, скаржник передала його до виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою від 09.01.2018.

У вказаній заяві ОСОБА_1 повідомила, що на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" скаржник звільнена від сплати авансового внеску.

Даною нормою визначено, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки скаржник звернулася до відділу про виконання рішення про стягнення моральної та матеріальної шкоди, що спричинені їй злочином, вона не повинна сплачувати авансовий внесок.

Проте, повідомленням державного виконавця від 14.01.2019 № 749 ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв'язку з несплатою авансового внеску, що порушує її право на примусове стягнення боргу з ОСОБА_2

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримала поштою 19.01.2019 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону про виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 76-77, 81, 247, 354, 447-451 ЦПК України, ст.ст.1, ч. 1, ч. 3 ст. 74, ч.5 розділ XIII Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення, прийняте 14.01.2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу В/л № 619/3742/17 стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов'язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 619/3742/17 без сплати авансового внеску.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги з дня її проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні ухвали у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Є. Р. Остропілець