233 № 233/6598/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.

представника позивача -

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 12 квітня 2011 року між банком та ОСОБА_2, відповідно до якого останній отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. ОСОБА_2 порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. 15 червня 2016 року ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем померлого ОСОБА_2, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1В, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 5а/19. 11 травня 2017 року позивачем відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України до Костянтинівської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора.

Позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2011 року у розмірі 11102 гривні 56 копійок.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлений позов підтримує, клопотань не має та просить розглянути справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с.78).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не визнає позовні вимоги АТ «КБ «ПриватБанк», оскільки спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймала, зважаючи на відсутність у останнього рухомого та нерухомого майна.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 12 квітня 2011 року ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9).

Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_2 погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.10-33).

Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та представником банку, ОСОБА_2 погодився з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.9).

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадку невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку.

ОСОБА_2 помер 15 червня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 944479 (а.с.36).

Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 12 квітня 2011 року становить 11102 гривні 56 копійок і складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 983 гривні 47 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 10119 гривень 09 копійок (а.с.7-8).

Суд вважає за необхідне зауважити, що розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 12 квітня 2011 року здійснено банком станом на 31 жовтня 2017 року, а не станом на час смерті позичальника, яка настала 15 червня 2016 року.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІ-НО № 255646 (а.с.93).

Відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останнього дійсно були зареєстровані за однією адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 5а-19, що підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи та адресною довідкою (а.с.57-58).

11 травня 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2011 року в розмірі 11102 гривні 56 копійок до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 (а.с.37-40).

Листом від 13 травня 2017 року № 601/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлого 15 червня 2016 року ОСОБА_2 (а.с.41).

29 жовтня 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось із претензією на адресу ОСОБА_1, як до спадкоємиці, про сплату заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_2 12 квітня 2011 року, розмір якої становить 11102 гривні 56 копійок (а.с.42-46).

Як вбачається з інформаційних довідок № 162436290 від 05 квітня 2019 року № 162435649 від 05 квітня 2019 року, відомості про належність ОСОБА_2, ОСОБА_1 нерухомого майна відсутні (а.с.88-89).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162437392 від 05 квітня 2019 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 5а/19 не зареєстровано (а.с.87).

Відповідно до листа Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради від 22 вересня 2016 року № 929, на підставі рішення виконкому від 21 вересня 2016 року № 306 за договором найму квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 5а/19, змінено наймача з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (а.с.94), що свідчить про те, що ані померлому ОСОБА_2, ані відповідачці зазначена квартира на праві власності не належить.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що на відповідача ОСОБА_1 як спадкоємицю померлого ОСОБА_2, яка вважається такою, що прийняла спадщину, законом дійсно покладено обовязок задовольнити вимоги банка, але в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Проте, як вбачається з досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, відсутні докази отримання відповідачкою у спадщину будь-якого майна після смерті батька.

Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозвязку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач успадкувала певне майно після смерті батька - ОСОБА_2 та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 78,80,81, 259,263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50; ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 24 квітня 2019 року.

Суддя