Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/636/18
Провадження №2/433/22/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернулись позивачі, які в обґрунтування вимог зазначили, що вони були членами КСП ім. 50-річчя Жовтня. У процесі реформування КСП ім. 50-річчя Жовтня 27.08.2002 вони подали спільну заяву про вихід з КСП з розмірами майнових паїв відповідно: ОСОБА_1 7119 грн., 18,3%; ОСОБА_3 21245 грн., 54,62%; ОСОБА_2 10533 грн., 27,08%. Всього 38897 грн., 100%. На загальних зборах членів КСП ім. 50-річчя Жовтня 20.12.2002 їх заяву розглянуто та прийнято рішення видати їм у власність майно КСП у рахунок майнових паїв: Сарай (кормоцех) інвентарний № 99; автомобіль ГАЗ-5312, державний номер 66-26 ВГО інвентарний № 256; Сцівака С3-3,6, інвентарний № 50; 1 РМГ-4, інвентарний № 76. Вони отримали повідомлення Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області від 21.09.2017 № 120, де було вказано, що у їх користуванні знаходяться нежитлові приміщення, а тому їм необхідно оформити документи за земельну ділянку для обслуговування приміщень. Спірне нерухоме майно було збудоване колгоспом ім. 50-річчя Жовтня, поставлене на баланс сільськогосподарського підприємства та введене в експлуатацію у відповідності до чинного на той час законодавства, яким не була передбачена державна реєстрація виробничих будівель та споруд сільськогосподарських підприємств, свідоцтво про право власності на нерухоме майно не оформлялось. КСП ім. 50-річчя Жовтня ліквідоване та зняте з державної реєстрації, правонаступників немає. Таким чином, з 20.12.2002 вони добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито, безперервно ним володіти до цього часу. Але юридична доля нерухомого майна залишається невизначеною, що суттєво порушує їх права. На підставі викладеного, просять визнати за ними право спільної часткової власності на вказане вище нерухоме майно.

В судове засідання позивачі не з'явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали відзив на позовну заяву, в якому просять розглянути справу у відсутність представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були членами КСП ім. 50-річчя Жовтня (а.с. 10-13).

У процесі реформування КСП ім. 50-річчя Жовтня 27.08.2002 позивачі подали спільну заяву про вихід з КСП з розмірами майнових паїв відповідно: ОСОБА_1 7119 грн., 18,3%; ОСОБА_3 21245 грн., 54,62%; ОСОБА_2 10533 грн., 27,08%. Всього 38897 грн., 100%. На загальних зборах членів КСП ім. 50-річчя Жовтня 20.12.2002 їх заяву розглянуто та прийнято рішення видати позивачам у власність майно КСП у рахунок майнових паїв: Сарай (кормоцех) інвентарний № 99; автомобіль ГАЗ-5312, державний номер 66-26 ВГО інвентарний № 256; Сцівака С3-3,6, інвентарний № 50; 1 РМГ-4, інвентарний № 76 (а.с. 14-16, 17-18, 21, 24, 27).

На адресу ОСОБА_1 Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області надіслала повідомлення від 21.09.2017 № 120, про те, що у його користуванні знаходяться нежитлові приміщення за адресою: с. Загіря Троїцького району Луганської області, та запропоновано звернутися до Троїцької селищної ради с заявою про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою на земельну ділянку з подальшим укладанням договору оренди на земельну ділянку (а.с. 9).

24 листопада 2017 року на будівлю сараю (кормоцеху), розташовану за адресою: вул. Східна, б. 11а, с. Загіря Троїцького району Луганської області виготовлено технічний паспорт (а.с. 4-8).

Згідно повідомлення Троїцького КП БТІ № 276 від 17.10.2018, право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Східна, б. 11а, с. Загіря Троїцького району Луганської області не зареєстровано.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; і цим майном власник може розпоряджатися на власний розсуд; держава не втручається у здійснення власником права власності, (ст.319 ч.1, 6 ЦК України), яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Частиною першою, другою ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1, 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких Законом неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення; якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згiдно частини 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Позивачі зазначають, що спірне нерухоме майно було збудоване колгоспом ім. 50-річчя Жовтня, поставлене на баланс сільськогосподарського підприємства та введене в експлуатацію у відповідності до чинного на той час законодавства, яким не була передбачена державна реєстрація виробничих будівель та споруд сільськогосподарських підприємств, свідоцтво про право власності на нерухоме майно не оформлялось. КСП ім. 50-річчя Жовтня ліквідоване та зняте з державної реєстрації, правонаступників немає. Таким чином, з 20.12.2002 позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито, безперервно ним володіти до цього часу. Але юридична доля нерухомого майна залишається невизначеною, що суттєво порушує їх права.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито, безперервно ним володіти до цього часу, але юридично доля нерухомого майна залишається невизначеною, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 182, 317, 319, 321, 328, 331, 344, 355, 356 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (с. Загіря Троїцького району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (вул. Польова, б. 2, с. Загіря Троїцького району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (вул. Польова, б. 14, с. Загіря Троїцького району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_3) до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (вул. Центральна, б. 69, смт. Троїцьке Луганської області, ) про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності на будівлю сараю (кормоцеху), що розташована за адресою: вул. Східна, б. 11а, село Загіря Троїцького району Луганської області з розмірами часток: ОСОБА_1 18,3%, ОСОБА_2 27,08%, ОСОБА_3 54,62%.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

22.04.19

06.07.18