Справа № 350/2058/18
Провадження № 22-ц/4808/591/19
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А,

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради обєднаної територіальної громади Івано-Франківської області ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року під головуванням судді Максиміва І.В. у смт. Рожнятів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ Івано-Франківської області ОСОБА_2 в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 41696633 від 20.06.2018 року та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради ОСОБА_2 згідно даних, вказаних у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 41696633 від 20.06.2018 року.

З витягу вбачається, що на підставі рішення державного реєстратора внесено відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 482/1000 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у с. Креховичі по вул. Залізничній №8 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Підставою виникнення права власності слугував договір дарування Д-657 від 07.07.1997 року, виданий державним нотаріусом ОСОБА_5

Позивач вважає, що таке рішення державним реєстратором прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки жодних підстав для реєстрації права власності на обєкт нерухомості за ОСОБА_4 не було.

Рішення Рожнятівського районного суду від 29.12.2017 р., що залишене без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2018 року, яким визнано недійсними договори дарування 482/1000 частин спірного домоволодіння від 29.07.2005 року та від 11.06.2009 року, позивачем оскаржено в касаційному порядку. Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2018 року відкрито провадження у даній справі. Подана нею касаційна скарга остаточно не вирішена, а тому у державного реєстратора ОСОБА_2 не було правових підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав на майно за ОСОБА_4

Просила рішення першої інстанції скасувати і задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 19 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в якій зазначає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права та без врахування доводів позивача.

На підставі рішення державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради ОСОБА_2 про реєстрацію прав та їх обтяжень внесено відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_4 на 482/1000 житлового будинку з господарськими будівлями у с. Креховичі, по вул. Залізничній 8 Рожнятівського району. На її думку таке рішення державним реєстратором прийнято необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Спір щодо визнання договорів дарування вказаної частки житлового будинку та господарських будівель недійсними остаточно не вирішено, державний реєстратор ОСОБА_2 не мала підстав для реєстрації права власності за ОСОБА_4 Визнаючи договори дарування недійсними, суд не вирішував питання про повернення сторін недійсних правочинів в попереднє становище.

Оскільки рішенням суду про визнання правочину недійсним, не вирішено питання про повернення сторін у попереднє становище, не застосовано правових наслідків недійсності правочину, не вирішено питання про витребування майна із чужого володіння чи повернення переданого за недійсним правочином майна, тому у державного реєстратора не було достатніх підстав для проведення державної реєстрації права власності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 29.12.2017 року у справі № 350/1839/17, провадження № 2/350/888/2017 визнано недійсними договір дарування 482/1000 частини домоволодіння у с. Креховичі по вул. Залізнична 8 Рожнятівського району Івано-Франківської області, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який посвідчений 29.07.2005 року нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № Д-366 та договір дарування 482/1000 частини домоволодіння, що знаходиться за тією ж адресою, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений 11.06.2009 р. цим же нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за № 1-1531 (а.с.17-21).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2018р. рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили (а.с.10-16).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено принцип непорушності права власності та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З копії договору дарування від 07.07.1997р., який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № Д-657 ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар 48,2 частки житлового будинку, гараж, які знаходяться в с. Креховичі, по вул. Залізнична 8 Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с. 59).

ОСОБА_4 20.06.2018 року звернувся із заявою до державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради ОСОБА_2, яка на підставі договору дарування від 07.07.1997 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41696633, і внесла відомості про право власності ОСОБА_4 на 482/1000 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Залізничній №8 Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.9).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав,крім державної реєстрації права власності на об'єкт не завершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Умови, підстави та процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регулюється «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про правомірність прийнятого державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради ОСОБА_2 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено відомості про право власності ОСОБА_4 на 482/1000 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Доводи апелянта про те, що спір щодо визнання договорів дарування вказаного майна недійними остаточно не вирішено та кінцевого судового рішення немає не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду про визнання недійсними договорів дарування 482/1000 частини домоволодіння за адресою с. Креховичі, вул. Залізнична 8, Рожнятівського району, Івано-Франківської області набрали законної сили. Доводи апеляційної скарги про те, шо судом касаційної інстанції відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на вищевказані судові рішення не є підставою вважати, що вони не набрали законної сили.

Крім того, державним реєстратором ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_4 відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі договору дарування, який є чинний і не визнаний недійсним. Посилання апелянта на те, що рішення суду про визнання правочину недійсним, без застосування правових наслідків недійсності правочину не є достатньою підставою для проведення державної реєстрації права власності не є підставою для відмови у проведенні такої реєстрації.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

ОСОБА_4 надав державному реєстратору всі документи необхідні для державної реєстрації права власності, а саме : заяву, квитанцію про оплату, договір дарування № Д-657 від 07.07.1997 року.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням вимог чинного законодавства і підстав для відмови у такій реєстрації у відповідача не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та є безпідставними. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 19 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: В.Д. Фединяк

ОСОБА_8