Справа №551/1264/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2019 р. смт. Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Рябченка В.В., при секретарі Чуб О.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в смт. Шишаки Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Довженка» Шишацького району Полтавської області, про стягнення невиплаченої премії за 2015 рік, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, 11.12.2018 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача - ТОВ «Агрофірма імені Довженка» Шишацького району Полтавської області, про стягнення невиплаченої йому премії за 2015 рік в сумі 176095,00 (сто сімдесят шість тисяч девяносто пять) гривень, посилаючись на те, що 05 травня 2010 року він був прийнятий на роботу на посаду заступника генерального директора по сільському господарству ТОВ АФ ім.. Довженка Шишацького району, 01 квітня 2013 року, згідно Наказу № 37к, його було переведено на посаду директора з юридичних та кадрових питань, а 27 листопада 2015 року, його було звільнено з займаної посади по п.1 ст. 36 КЗпП України у звязку з припинення трудового договору за угодою сторін.

Як передбачено Колективним договором та Положенням про оплату праці працівникам, кожному працівнику за підсумками року нараховувалися та виплачувалися премії, які могли становити 100 відсотків і більше основної заробітної плати, але позивачу за 2015 рік премія не виплачувалася, вважаючи, що це незаконно, оскільки ніяких стягнень та зауважень від керівництва він не мав, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь 176095,00 гривень премії за 2015 рік.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив відповідача. /а.с.1-3, 85-87/, суду пояснили, що згідно Положення про оплату праці працівників ТОВ Агрофірма ім. Довженка Шишацького району Полтавської області на 2011 рік, яке діяло і в 2015 році, розділ 13 « Оплата праці керівників, професіоналів і фахівців підприємства» ( а.с. 127), повне або часткове позбавлення премії оформляється наказом керівника за погодженням з профспілковим комітетом. Працівникам, які пропрацювали менше шести місяців, премії не нараховуються, а оскільки позивач ОСОБА_1 пропрацював у відповідача більше шести місяців, ніяких наказів про його притягнення до відповідальності за порушення трудової дисципліни не видавалося, то він мав право на отримання премії за 2015 рік. Стосовно Положень про оплату праці в галузі рослинництва та тваринництва на 2015 рік ( а.с. 138-147, 148 -157), то вважали, що вони не можуть стосуватися позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити в позові з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов (а.с.24-30), та запереченнях на відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву про стягнення невиплаченої премії за 2015 рік ( а.с. 91-97).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 05.05.2010 року, був прийнятий на роботу в ТОВ «Агрофірма імені Довженка» Шишацького району Полтавської області на посаду заступника генерального директора по сільському господарству з оплатою праці згідно встановленого штатного розпису, що підтверджується копією Наказу по особовому складу № 60 к, від 05.05.2010 року ( а.с. 31).

В подальшому, з 01.04.2013 року, на підставі заяви ОСОБА_1, його було переведено на посаду директора з юридичних та кадрових питань з оплатою праці згідно встановленого штатного розпису, що підтверджується копією Наказу по особовому складу № 37к від 01.04.2013 року ( а.с. 33, 35).

27 листопада 2015 року, позивача було звільнено з посади директора з юридичних та кадрових питань за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, бухгалтерії підприємства було доручено провести кінцевий розрахунок та виплатити компенсацію за невикористану тарифну відпустку за період з 05.05.2015 року по 27.11.2015 року у кількості трьох календарних днів, що підтверджується Наказом № 214к по особовому складу від 26 листопада 2015 року /а.с.36/. а отже, заборгованості ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» перед позивачем на час його звільнення не було.

Як вбачається з матеріалів справи, колективним договором ТОВ «Агрофірма «ім..Довженка» на 2011 2015 роки від 05.05.2011 року (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що преміювання працівників, виплату винагороди та інших стимулюючих виплат здійснюється згідно наказів генерального директора за поданням директорів виробничих підрозділів у відповідності з «Положеннями про преміювання».

Відповідно до п.2 даного Положення для працівників підприємства, які займають посади, наведені у Додатку 1 до цього положення поширюється Програма преміювання за досягнення ключових показників ефективності календарного року, для всіх інших передбачене щорічне преміювання за підсумками роботи у звітному періоді. А отже посада на яку був прийнятий ОСОБА_1, не визначена в Додатку 1, тому працівник на даній посаді міг брати участь у щорічному преміюванні за підсумками роботи у звітному році, але за певних умов, а саме перебування працівника в трудових відносинах на момент виплати. Оскільки останній був звільнений з роботи, на кінець 2015 року не перебував у трудових відносинах з підприємством, не проходив оцінку персоналу за результатами якої виплачується премія, тому згідно з умовами колективного договору, а також «Положення про преміювання працівників підрозділів сільськогосподарського виробництва ТОВ «АФ «ім. Довженка» за підсумками роботи у 2015 року», не мав права на виплату та отримання премії /а.с. 44- 57, а.с. 58 61/.

Законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу Законів про працю України, Закону України "Про колективні договори і угоди", та інших актів законодавства України.

Згідно зі ст. 13 КЗпП України, ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України, в колективному договорі встановлюються взаємні обов'язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановленню форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

За змістом ст.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов'язковими для роботодавця та працівника.

Згідно із частинами другою та третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності, з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що стороною позивача ані в позовній заяві, ані в ході судового розгляду не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості своїх позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач обґрунтовано послався на вищезазначені обставини, а саме відсутність порушень трудового законодавства відносно ОСОБА_1, що також підтверджується повідомленням позивачу управлінням Держпраці у Полтавській області за наслідками перевірки за його зверненням ( а.с.15).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що відповідач в порушення норм трудового законодавства безпідставно не виплатив йому премію за 2015 рік , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в задоволенні позовних вимоги позивачу ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для обмеження строком звернення позивача до суду.

Згідно ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 94 - 97 КЗпП України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «імені Довженка»» Шишацького району Полтавської області, про стягнення невиплаченої премії за 2015 рік відмовити в повному обсязі заявлених ним позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у випадку коли сторони були відсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий, суддя В. В. Рябченко