233 № 233/6015/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

у складі:

головуючої судді Бєлостоцькій О.В.,

при секретарі Теліціної О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача -

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що з 11 червня 2008 року вона стала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 в квартирі, яку знімав останній за адресою: м.Костянтинівка, вул.Бульварна, 30/15 та періодично в квартирі, належній її матері, розташованій за адресою: м.Костянтинівка, вул.О.Тихого, 254/33. Між нею та ОСОБА_5 склались відносини, притаманні подружжю: вони були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет та взаємні права і обовязки як чоловік та дружина, здійснювали витрати в інтересах сім*ї (придбавали речі, необхідні в побуті, одяг, продукти харчування, відпочивали під час відпустки, витрачали кошти на оздоровлення, подарунки). В період проживання із ОСОБА_4 вона працювала продавцем непродовольчих товарів, а з 10 листопада 2011 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. ОСОБА_4 працював дільничним інспектором в Костянтинівському МВ УМВС України в Донецькій області. Відповідачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 від першого шлюбу, з якою у них склались дружні відносини, вони спілкувались, проводили разом свята. Із ОСОБА_4 вони мали намір одружитись, останній пропонував їй зареєструвати шлюб, але вона хотіла, щоб цей день був урочистим, першочергово були потрібні кошти на придбання власного житла, тому реєстрацію було відкладено на потім. 14 червня 2011 року за рахунок заощаджень з сімейного бюджету ними було придбано квартиру, розташовану за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52, при цьому в договорі титульним власником квартири був зазначений ОСОБА_4 як голова сімї. Після придбання квартири вони із чоловіком переїхали та стали в ній мешкати, зробили ремонт, по мірі матеріальної можливості придбавали меблі та побутову техніку, сплачували вартість комунальних послуг. Для придбання пральної машини вона укладала кредитний договір від 10 листопада 2013 року, погашення якого здійснювалось за рахунок коштів сімейного бюджету. 14 травня 2018 року придбали диван «Малютка» за 4650 гривень, 15 травня 2018 року комод «Піфагор» за 3100 гривень. 25 квітня 2017 року вони із ОСОБА_4 придбали автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1. В жовтні 2017 року у ОСОБА_4 було виявлене злоякісне утворення. Чоловік наполягав на реєстрації шлюбу, але вона вважала це недоречним у такій ситуації. 20 червня 2018 року ОСОБА_4 помер, після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входять зазначені квартира та автомобіль, але реалізувати свої спадкові права вона не має можливості, зважаючи на те, шлюб між ними не був зареєстрований.

Позивач просить:

-встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 11 червня 2008 року до часу його смерті до 20 червня 2018 року;

-визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя - Ѕ частку двокімнатної квартири, загальною площею 44,6 кв.м., розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52;

-визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя 1/2 частину автомобілю марки CHEVROLET, модель AVEO, тип КТС легковий хетчбек В, червоного кольору, номер шасі KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер НОМЕР_1, робочий об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судові засідання не зявились, відзиву на позовну заяву не надали. Із заяви представника відповідача від 04 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає (а.с.140), проте будь-яких доказів в обґрунтування своєї позиції з боку відповідача не надано, відповідних клопотань про їх витребування на стадії підготовчого провадження не заявлялось.

Свідок ОСОБА_7, яка є донькою позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що її мати познайомилась із ОСОБА_4 09 травня 2007 року, після чого вони почали зустрічатись, а після розірвання матірю шлюбу, яке мало місце 10 червня 2008 року, стали мешкати разом як чоловік та дружина. Вони мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обовязки як чоловік та дружина; мати піклувалась про хвору свекруху, поховання якої вони здійснили разом із ОСОБА_4 У звязку із роботою ОСОБА_4 дільничним інспектором Костянтинівського МВ, мешкали за двома адресами в квартирі, розташованій по вул.Бульварній, яку знімали та в квартирі, розташованій по вул.О.Тихого, 254. В 2011 році її мати та ОСОБА_4 придбали квартиру, розташовану в будинку № 18 по вул.Ціолковського, а в 2017 році машину. ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_1 зареєструвати шлюб, але остання хотіла, щоб ця подія мала урочистий характер, тому за браком коштів реєстрацію шлюбу відкладали. Мати мешкала однією сімєю із ОСОБА_4 до дня смерті останнього, забезпечуючи йому необхідний догляд під час хвороби, а згодом організувала поховання.

Свідок ОСОБА_8, яка є племінницею позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стали зустрічатись в 2007 році, згодом стали мешкати однією сімєю на зйомній квартирі, а потім придбали власну квартиру та машину. ОСОБА_4 пропонував позивачці зареєструвати шлюб, але остання вважала, що спочатку потрібно вирішити побутові проблеми. До смерті ОСОБА_4 вони мешкали разом як подружжя, піклувались один про одного, мали спільний сімейний бюджет, разом відпочивали на морі, вирішували побутові питання, робили ремонт у придбаній квартирі, купували меблі та пральну машину.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працював разом із ОСОБА_4, особисто знайомий із позивачкою по справі. Йому відомо про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 2008 року мешкали однією сімєю як подружжя, придбали квартиру та машину. Відносини між ними були такі, що притаманні подружжю, вони мали спільний бюджет; під час хвороби ОСОБА_4 позивачка доглядала за ним. Згодом вони забрали до себе хвору маму ОСОБА_4, догляд за якою здійснювала ОСОБА_1 Йому відомо про те, що ОСОБА_4 неодноразово пропонував ОСОБА_1, яку називав дружиною, укласти шлюб.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що був особисто знайомий із ОСОБА_4 і йому відомо про те, що останній приблизно з 2007 року до смерті мешкав однією сімєю із позивачкою, яку називав своєю дружиною. Під час спільного проживання вони придбали квартиру, машину, меблі, мали спільний бюджет. Під час хвороби ОСОБА_4 позивачка піклувалась про нього та організувала поховання після смерті.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки по справі. ОСОБА_1 переїхала до квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 разом із чоловіком ОСОБА_4 в 2011 році. Їх сприймали як подружжя, оскільки, вони вели себе по відношенню один до одного як чоловік та дружина, разом робили ремонт в квартирі, доглядали за матірю ОСОБА_4, яка хворіла на епілепсію, згодом здійснили її поховання. Після смерті ОСОБА_4 позивачка залишилась проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідок ОСОБА_12, яка є сусідкою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що влітку 2011 року ОСОБА_1 із чоловіком купили квартиру в будинку № 18 по вул.Ціолковського. Вона підтримувала дружні стосунки із цією родиною, часто спілкувалась з ними. В розмові ОСОБА_4 повідомляв їй про те, що вони із дружиною купили квартиру. Згодом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 придбали меблі в квартиру, машину. У спілкуванні він називав ОСОБА_1 дружиною, казав про свої наміри узаконити стосунки. З 2014 року разом з ними стала проживати хвора мати ОСОБА_4, догляд за якою здійснювала позивачка по справі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що мешкає в будинку № 18 по вул.Ціолковського в м.Костянтинівка, підтримував дружні стосунки із ОСОБА_4, який мешкав однією сімєю із позивачкою по справі. Вони мали спільний бюджет, поводились як подружжя, разом придбали машину; позивачка здійснювала догляд за хворою матірю чоловіка. ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_1 одружитися, але це питання відклали до вирішення побутових питань і, оскільки ОСОБА_4 помер, не встигли цього зробити.

Судом буди досліджені фотокартки із зображенням позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_4, на яких зазначені особи зображені під час спільного відпочинку та сімейний свят (а.с.63-72).

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, зясувавши позицію відповідача по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_14, який було розірвано 10 червня 2008 року (а.с.15).

ОСОБА_4 перебував у шлюбі із ОСОБА_15, який було розірвано 17 жовтня 2007 року (а.с.14).

14 червня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав у власність квартиру, розташовану за адресою: Донецька область м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 (а.с.16-18), вартість якої станом на 03 жовтня 2018 року становить 117580 гривень (а.с.22-32).

Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу від 14 червня 2011 року покупець ОСОБА_4 засвідчив, що на момент придбання квартири в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сімєю без укладення шлюбу, і що гроші, за які він придбає вказану квартиру є його особистою власністю (а.с.16-18).

Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 13 вересня 2018 року № 348 ОСОБА_4 з 18 квітня 2012 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

25 квітня 2017 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу автомобілю, відповідно до якого останній за 49209 гривень придбав у власність автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску (а.с.20-21), вартість якого станом на 04 жовтня 2018 року становить 91534грн 13 коп (а.с.33-44).

На підтвердження придбання 15 травня 2018 року комоду «Піфагор» вартістю 3100 гривень та дивану «Малютка» 14 травня 2018 року вартістю 4650 гривень позивачка надала копії відповідних чеків та актів приймання товарів, в яких зазначена адреса покупця ОСОБА_1: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського 18/52 (а.с.45-46).

На підтвердження сплати вартості житлово-комунальних послуг за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 позивач ОСОБА_1 надала копії відповідних квитанцій, які досліджені судом (а.с.59-62, 74-75).

10 листопада 2015 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту з метою придбання останньою пральної машини «Атлант» вартістю 2950 гривень (а.с.47-51).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, з 09 червня 2006 року до 01 червня 2010 року вона працювала продавцем непродовольчих товарів за трудовим договором, зареєстрованим в Костянтинівському міському центрі зайнятості (а.с.52-54).

З 09 листопада 2011 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець; її дохід за 2016 рік склав 98447 гривень, за 2017 рік - 87669 гривень (а.с.55).

ОСОБА_4 помер 20 червня 2018 року від злоякісного новоутворення шлунку, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія ІІ-НО № 034998 та довідки про причину смерті № 93 від 20 червня 2018 року (а.с.12, 13).

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_17 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.56, 120,122).

Крім того, 16 жовтня 2018 року до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_17 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась його донька ОСОБА_3 (а.с.58,120,121).

Суд вважає за необхідне зауважити, що зі змісту цієї заяви вбачається, що ОСОБА_3 повідомила нотаріуса про те, що спадкоємцем 4 черги є ОСОБА_1, яка проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю 11 років до часу відкриття спадщини (а.с.58).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання підлягають задоволенню, оскільки факт її спільного проживання однією сім*єю із ОСОБА_4 з 11 червня 2008 року до 20 червня 2018 року підтверджується дослідженими судом доказами показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, з показань яких вбачається, що в зазначений період часу між сторонами по справі склались усталені відносини, що притаманні подружжю; крім того факт проживання однією сім*єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу протягом 11 років не заперечувався відповідачкою ОСОБА_3, про що вона особисто зазначила в заяві від 16 жовтня 2018 року під час звернення до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_17 (а.с.58).

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер НОМЕР_1, об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску слід визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки він був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2017 року під час спільного проживання цих осіб однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаного автомобілю.

Позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 18/52 задоволенню не підлягають, оскільки, не зважаючи на те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу на момент придбання квартири 14 червня 2011 року, зі змісту п.4 договору купівлі-продажу ві д 14 червня 2011 року вбачається, що ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 за гроші, які є його особистою власністю (а.с.16-18) і ця обставина позивачкою під час судового розгляду спростована не була. Зважаючи на зміст п.4 договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2011 року, підстави для визнання зазначеної вище квартири обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судові витрати, повязані зі сплатою судового збору слід покласти на відповідачку ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1162грн 47 коп (704грн 80 коп + 457 грн 67коп). Керуючись 4,19,259,263, 264, 265, 315, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; фактичне місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_3) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_6; РНОКПП 6) про встановлення факту спільного проживання однією сім*єю, визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім*єю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 червня 2008 року до 20 червня 2018 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер НОМЕР_1, об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобілю марки CHEVROLET, модель AVEO, тип легковий хетчбек В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) KL1SF48YE9B286320, реєстраційний номер НОМЕР_1, об*єм двигуна 1498, 2008 року випуску.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 1162 (одна тисяча шістдесят дві) гривні 47 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 24 квітня 2019 року.

Суддя