РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі Ніколайчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Новікова Люцина Вікторівна, про визнання недійсним договору про поділ майна в натурі, скасування державної реєстрації,-

встановив:

31 липня 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в якому просили визнати недійсним договір про поділ в натурі приміщення від 06 червня 2008 року та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення загальною площею 53,3 кв.м та право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення загальною площею 379,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В позові зазначили, що 06 червня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про поділ в натурі приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. та зареєстрований за № 8892. Згідно вказаного договору нежитлове приміщення загальною площею 432,6 кв.м, що розташоване у АДРЕСА_1 , яке перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було поділено в натурі відповідно до належних останнім часток та виділено у власність ОСОБА_3 нежитлове приміщення площею 53,3 кв.м, а ОСОБА_4 нежитлове приміщення загальною площею 379,3 кв.м.

Вважають, що вказаний договір, не відповідає вимогам ст.. 203 ЦК України, був укладений з порушенням вимог діючого на той час законодавства та, як наслідок, його слід визнати недійсним. Предметом вказаного договору є нежитлове приміщення, загальною площею 432,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно було набуто ОСОБА_3 (12/100 частки) та ОСОБА_4 (88/100 частки) під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно. Таким чином вказане майно (відповідні частки) є предметом їх спільної власності як подружжя, а отже згідно положень ст.369 ЦК України та ст..65 СК України, останні мали отримати їх письмову згоду для вчинення відповідного правочину. Оскільки такої згоди вони не давали, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали права вчиняти такий правочин. Окрім цього, вказане нежитлове приміщення є неподільним майном, оскільки його не можливо поділити без втрати його первісного цільового та функціонального призначення і без істотного зменшення його цінності. Воно має спільні комунікації, спільний вхід і вихід і його можливо використовувати тільки як один неподільний об`єкт. Також зазначили, що оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, реєстрація права власності на відповідні об`єкти нерухомості підлягають скасуванню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року за вказаним позовом було відкрито провадження, а справу призначено до розгляду.

Протокольною ухвалою від 27 лютого 2018 року до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи на стороні відповідача був залучений приватний нотаріус Новікова Люцина Вікторівна.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2018 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено на час її проведення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року провадження у справі було поновлено та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2019 року позов в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності був залишений без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідачі повідомлені належним чином у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити за таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що відповідно до договору про поділ майна, що є у спільній власності від 21 серпня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу (реєстровий номер 8499), ОСОБА_4 набула у власність нежитлове приміщення площею 423,3 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного договору за ОСОБА_4 21.08.2007 року було зареєстровано право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості.

06 червня 2008 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого останній набув у власність 12/100 частини нежитлового приміщення площею 53,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено у договорі вказана частка складається з приміщень: №5 площею 46,1 кв.м; №6 площею 1,2 кв.м, №7 площею 1,1 кв.м, №8 площею 1,4 кв.м та №14 площею 3,5 кв.м. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В.

В цей же день, 06 червня 2008 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ в натурі приміщення. За умовами вказаного договору між сторонами був здійснений поділ в натурі нежитлового приміщення, площею 432,6 кв.м, яке розташоване у АДРЕСА_1 та належало на праві спільної часткової власності сторонам договору (88/100 та 12/100 частки відповідно) та ОСОБА_4 було виділено у власність нежитлове приміщення площею 379,3 кв.м, а ОСОБА_3 53,3 кв.м відповідно. Умовами договору визначені конкретні приміщення, які входять до виділеної частки кожній зі сторін (п.2.1 та 2.2. договору відповідно). Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 , в якості підстав для визнання оспорюваного нею правочину, зокрема зазначила, що вказаний договір про поділ майна в натурі не відповідає вимогам закону, а саме що його предметом є неподільна річ.

Надаючи оцінку вказаним доводам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст..204 ЦК України).

Згідно приписів ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями частин 1 та 3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (положення статтей 76-80 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час вчинення та посвідчення оспорюванного правочину нотаріусом перевірялася можливість поділу спірного майна (нежитлового приміщення) між його сторонами і така можливість була підтверджена представленим висновком експерта, про що прямо зазначено у тексті самого договору (п.1.6 договору).

Натомість, оспорюючи можливість поділу такого майна, позивач жодних належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів такому факту суду не надала і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Для встановлення вказаної обставини судом у справі, за клопотанням позивача, призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Проте вказана експертиза не була проведена внаслідок неоплати позивачем її вартості.

За таких обставин, посилання позивача на недійсність оспорюваного нею правочину з підстав, що його предметом є неподільна річ, є неспроможними та нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно доводів позивача про відсутність її згоди на укладення даного правочину, як на підставу визнання оспорюваного правочину недійсним суд зазначає, що такі доводи є також безпідставними.

Частинами 1, 2 та 4 ст.369 ЦК України відповідно визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Як встановлено, ОСОБА_1 (позивач у справі) надала своєму чоловікові ОСОБА_3 , згоду на укладення останнім договору з ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна (нежитлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , про що 06.06.2008 року написала відповідну заяву, яка була засвідчена нотаріально.

Вимоги про скасування державної реєстрації права власності на відповідні об`єкти нерухомості за відповідачами, також не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про визнання договору про поділ майна в натурі недійсними.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що заявлений ОСОБА_1 позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 203, 204, 215, 355, 367, 369 ЦК України, ст.ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Новікова Люцина Вікторівна, про визнання недійсним договору про поділ майна в натурі, скасування державної реєстрації відмовити у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через Хмельницький міськрайонний суд до Апеляційного суду Хмельницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.04.2019 року.

Суддя