ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 632/2181/18

Провадження № 22-ц/818/1935/19

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М.,

Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2019 року у складі судді Росоха А.В.

у цивільній справі № 632/2181/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнутих аліментів,-

встановив:

14.11.2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, з 330,00 грн. щомісячно на 1/6 частину усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначає, що з ОСОБА_3 вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по 2010 рік. Від спільного життя у них є син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.вересня 2011 року ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 330,00 грн. щомісяця, починаю чи з 29.07.2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

В даний час ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки має основне місце роботи зі стабільним та регулярним заробітком, а тому вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є аліменти у розмірі 1/6 частини усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судове рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час ухвалення рішення Первомайського районного суду Харківської області від 01 вересня 2011 року, відповідач ніде не працював. В даний час він має постійне місце роботи, отже його матеріальний стан змінився, що підтверджується довідкою з місця роботи відповідача.

Також судом першої інстанції не враховано, що на час ухвалення рішення судом у 2011 році про стягнення аліментів , дитині було тільки 2 роки, а в даний час майже 10 років, що прожитковий мінімум складав у вересні 2011 року - 911,00 грн., а станом на січень 2019 року він складає 2027,00 грн.

Зазначає, що відповідачем не надано доказів про існування будь-яких обмежень за станом здоров'я.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 353, 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с. 11)

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 прізвище ОСОБА_2 після одруження змінено на «ОСОБА_2» ( а.с. 10)

Згідно довідки відділу житлово-комунального господарства виконкому Первомайської міської ради від 13.11.2018 року разом з ОСОБА_2 як член сім'ї, зареєстрований син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 13)

Згідно виконавчого листа № 2-952/11 виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2. аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 330,00 грн. щомісяця, починаючи з 29.02.2011 року та до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 12)

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або одержувача аліментів.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції , з огляду на таке.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об'єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв'язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей, а також на зміні матеріальне положення платника аліментів.

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства можна дійти висновку, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористався своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов'язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Колегія суддів приймає до уваги, у якості нового доказу, надану апелянтом, довідку ТОВ КВФ «Рома» від 08.02.2019 року, яка свідчить про офіційне місце роботи платника аліментів ОСОБА_3., оскільки на цю обставину позивач прямо зазначила також і у позовній заяві.

Суд першої інстанції, не вчинив, передбачені ст. ст. 175,185 ЦПК України заходи з метою спонукання позивача до подання вказаного у позовній заяві доказу для підтвердження доводу про зміну майнового стану відповідача. Крім того, при розгляді справи, суд не виконав вимоги ст. 2 та ч. 5 ст. 12 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, не вжив заходи з метою роз'яснення учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій , не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом ( п.п. 3,4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України), що забезпечило б повне, всебічне, і об'єктивне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 по 30.11.2018 року (на час звернення позивача до суду) становив 1944 грн., колегія суддів приходить до висновку, що визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.вересня 2011 року у справі № 2-952/11 розмір аліментів у сумі 330 грн. не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому статтею 182 СК України та не може становити менше 972 грн. (1944 грн. : 2 = 972 грн).

Відтак, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Враховуючи вищенаведені обставини, право дитини на достатній життєвий рівень, працездатність ОСОБА_3., а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміни способу стягнення аліментів.

Також необхідно зауважити, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня 2019 року становить - 2027 грн., тобто розмір стягнутих аліментів за рішенням суду від 01.09.2011 року, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, не відповідає мінімальному розміру аліментів.

Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Однак, вимога ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів від дня подання нею позову про зміну способу їх стягнення, не підлягає задоволенню, оскільки аліменти в даному випадку повинні стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду про зміну способу їх стягнення, враховуючи, що аліменти вже присуджені, і змінився лише спосіб їх стягнення, а тому положення ст. 191 СК України не можуть бути застосовані.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє за правилами передбаченими п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягуючи їх з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.2,4 ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнутих аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.вересня 2011 року у справі № 2-952/11.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.04.2019 року (дня набрання цим рішенням законної сили) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 (вісімдесят) коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина