ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1780/19 Головуючий у 1-й інстанції: Ходько В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про зобовязання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати ПАМ «Запоріжжяобленерго» відновити постачання електричної енергії до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не має безспірної заборгованості зі сплати за спожиту електроенергію, проте відповідач у порушення п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1353 (далі ПКЕЕН), 27.02.2017 року без попередження відключив його помешкання від енергопостачання

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії ПАТ «Запоріжжяобленерго» були правомірними, оскільки споживач станом на 01.03.2017 мав поточну заборгованість зі сплати за спожиту електроенергію на суму 2 324, 28 грн., а також заборгованість за необліковану електроенергію, стягнуту з нього судовими рішеннями протягом 2011-2014 на суму 9 000 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 зазначає, що відключення його помешкання від енергопостачання відбулося із порушенням п.27 Правил користування електричною енергією, оскільки його не було попереджено завчасно про наявну заборгованість. Посилання суду першої інстанції на п.35, 36 Правил є некоректним, оскільки він уклав з енергопостачальником договір про реструктуризацію боргу, узгодив графік внесення платежів, на виконання якого у жовтні 2016 вніс 3 500 грн. Висновки суду про наявну поточну заборгованість на суму 2 324 грн. є безпідставними, оскільки вказаний борг виник до 2009 року, енергопостачальник пропустив строки позовної давності для її стягнення. Щодо боргу за не обліковану електроенергію, стягнуту з нього судовими рішеннями протягом 2011-2014 р.р., відповідач не звертав їх до примусового виконання і пропустив строки предявлення виконавчих листів.

Копія апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження вручені відповідачеві 05.04.2019. У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Відключення помешкання позивача від енергопостачання відбулося із дотриманням п.п.27, 35, 53 Правил користування електричною енергією. Споживач має поточну заборгованість за енергопостачання на суму 3 260, 47 грн. та заборгованість за не обліковану електроенергію, стягнуту судовими рішеннями, на суму 9 000 грн. Позивач неодноразово порушував ПКЕЕН, що встановлено відповідними Актами, за що притягався до цивільно-правової відповідальності. У жовтні 2016 року сторони укладали договір про реструктуризацію заборгованості зі сплати не облікованої електроенергії строком на 12 місяців, проте позивач не виконав взяті на себе за цим договором зобовязання, порушив графік внесення щомісячних платежів, борг не сплатив. 19.01.2017 споживачу було направлено попередження про припинення енергопостачання, яке фактично відбулося 27.02.2017 на підставі п.53 ПКЕЕН. 01.11.2017 працівники ПАТ «Запоріжжяобленерго» встановили факт самовільного неправомірного підключення ОСОБА_3 до енергопостачання, у звязку із чим на підставі абз.2 п.35 ПКЕЕН відбулося повторне відключення його помешкання від енергопостачання.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії, яка постачається йому ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі особового рахунку № 134701851, що визнавалося сторонами та не підлягає доказуванню згідно ст.82 ЦПК України.

Протягом 2011-2013 працівниками ВАТ «Запоріжжяобленерго» проводилися технічні перевірки за адресою проживання відповідача та було виявлено неодноразове порушення ним Правил користування електричною енергією самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, після відключення за борги. За фактами виявлених порушень було складено 10 Актів, за якими проведено нарахування не облікованої електричної енергії на суму 10 034, 75 грн., яка стягнута з ОСОБА_3 судовими рішеннями, які набули чинності (а.с.42-55).

21.10.2016 року позивач звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» із заявою про укладення графіку погашення заборгованості за спожиту електричну енергію та по актах про порушення ПКЕЕН, строком на 12 місяців (а.с.56). Згідно досягнутої домовленості щодо реструктуризації існуючої заборгованості та підключення електроустановки, оформленої у вигляді резолюції на вказаній заяві, позивач мав сплатити борг за спожиту електричну енергію у розмірі 500 грн., за необліковану електричну енергію 1000 грн., повністю судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1740,40 грн., витрати за підключення, а залишок боргу сплачувати рівними частинами протягом 12 місяців.

Позивач не оспорював у суді факт укладення договору про реструктуризацію заборгованості на вказаних умовах.

Судом також встановлено, що фактично за договором про реструктуризацію боргу позивачем сплачено тільки 1 034, 75 грн., графік погашення заборгованості не виконано, у звязку із чим 19.01.2017 ОСОБА_3 була направлена попередження-претензія №13397 щодо відключення після 20.02.2017 від енергопостачання, яке фактично відбулося 27.02.2017 за розпорядженням ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 143 від 27.02.2017 (а.с.57-58).

Відповідно до розрахунку боргу за спожиту електричну енергію за період з 01.02.2017 по 01.03.2017 була наявна заборгованість наростаючим підсумком у розмірі 2 324,28 грн. (а.с.41).

Відповідно до ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; порушення правил користування електричною енергією.

Пунктом 27 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі.

Згідно п.35 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості.

В пункті 53 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Якщо між побутовим споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження засобів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що необхідність дотримання процедури надсилання або вручення побутовому споживачу попередження про відключення електричної енергії в порядку, визначеному пунктом 27 ПКЕЕН, передбачено лише у разі відключення за порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію, в інших випадках, в тому числі у разі наявності боргу за необліковану електричну енергію, стягнуту за судовим рішенням (п.53) або у разі порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості (п.35), енергопостачальник має право припинити постачання електричної енергії будь-коли після виникнення таких обставин.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установивши, що ОСОБА_3 борг за необліковану електричну енергію, стягнуту за вищевказаними судовими рішеннями, не погасив, договір про реструктуризацію заборгованості не виконав, після відключення від енергопостачання, яке відбулося 27.02.2017, повторно самовільно підключився до енергопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача, які 01.11.2017 повторно відключили його квартиру від енергопостачання на підставі абз.2 п.35 ПКЕЕН .

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього заборгованості за електропостачання у звязку із пропуском строків предявлення виконавчих листів до примусового виконання є неспроможними. Уклавши договір про реструктуризацію боргу, ОСОБА_4 фактично визнав наявну у нього заборгованість, що у відповідності до ст. 264 ЦК України призвело до переривання строку позовної давності. До того ж стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст.268, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: