Номер провадження: 22-ц/813/1804/19
Номер справи місцевого суду: 511/2464/17
Головуючий у першій інстанції Іванова О.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна»,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у складі судді Іванової О.В.,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 через представника адвоката Мелех Д.О. звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю, просила стягнути з відповідача 14616,00 грн. - заборгованості зі сплати страхового відшкодування за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_4; 860.94 грн. - пені за прострочення сплати страхового відшкодування; 277,41 грн. - інфляційних збитків у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 103,31 грн. - 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 4800,00 грн. - судових витрат пов'язаних з правовою допомогою.

Позов обґрунтовано тим, що 09.03.2014 року в результаті дорожньої транспортної пригоди, яка відбулась біля 361км +250м автодороги «Київ -Одеса» у напрямку м. Київ, автопоїздом у складі вантажного сідлового тягача марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_1, з напівпричепом марки «ПП LECI TRAILER ЗЕ20ВD», під керуванням водія ОСОБА_5, був здійснений наїзд на пішохода ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який від отриманих травм загинув на місці події.

Постановою від 25 квітня 2014 року слідчим відділу з розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Богуцьким С.М. закрито кримінальне провадження внесене в ЄРДР 09.03.2014 року за №0000222.

Не маючи відомостей про страхування власником транспортного засобу марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_1 цивільно-правової відповідальності 06.03.2017 року представник позивача повідомив МТСБУ про дорожньо - транспортну пригоду та того ж дня було ними було подано заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 24.03.2017 року МТСБУ повідомило представника позивача, що відповідно до полісу (договору) страхування цивільно - правової відповідальності відповідальність власника транспортного засобу марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_1 станом на дату ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна».

20.04.2017 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

В травні 2017 року відповідач повідомив позивача про прийняте рішення за наслідками розгляду заяви останнього, відповідно до змісту якого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пропущення строку встановленого законом.

Враховуючи, що ДТП сталося 09.03.2014року з урахуванням викладеного, останнім днем строку в межах якого позивач мав право на звернення з заявою на виплату страхового відшкодування на 10.03.2017 року, а отже звернення представника позивача до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування 06.03.2017 року вважають вчиненим у межах трирічного строку, встановленого Законом України.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано рішення ПрАТ «СК «Провідна» від 15.05.2017року вих.№17-10/6208 про відмову у відшкодуванні шкоди ОСОБА_2, за страховим випадком від 09.03.2014 року незаконним. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2: 14 616,00 грн. заборгованість зі сплати страхового відшкодування, за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_7, за страховим випадком який мав місце 09.03.2014 року; 860,94 грн. пені за прострочення сплати страхового відшкодування; 277,41 грн. інфляційних збитків у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 103,31 грн. 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 4800,00 грн. судових витрат пов'язаних з отриманням правової допомоги. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався найого доведеність та обґрунтованість.

Вказане рішення суду оскаржує в апеляційному порядку Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» через представника - Усенко А.М. В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на відсутність у відношенні водія ОСОБА_5 обвинувального вироку, оскільки кримінальне провадження щодо ДТП закрито з підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, в якому відсутні відомості щодо визнання загиблого та членів його родини потерпілими. Крім того, посилається на не звернення позивачем до Страховика в строк, встановлений Законом, оскільки ПрАТ СК «Провідна» дізналась про ДТП лише після отримання заяви про виплату страхового відшкодування 20.04.2017 року. Звернення позивача до МТСБУ не може вважатись таким, що здійснено вчасно, оскільки МТСБУ не є органом, який відшкодовує збитки у страховому випадку.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 через адвоката Мелех Д.О. подано відзив, яким заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на ту обставину, що незважаючи на закрите кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_5, його вина у вчиненні ДТП встановлена. Щодо строку звернення до ПрАТ СК «Провідна», вважають його не пропущеним, оскільки звернулись до МТСБУ та позивачу не було відомо про страхування власником транспортного засобу цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2018 року у складі судді Колеснікова Г.Я. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року у складі суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 січня 2019 року справу прийнято до провадження колегії суддів та призначено до розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону ухвалено у справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що смерть потерпілого ОСОБА_9 настала на місці ДТП та була прямим наслідком цієї пригоди.На момент ДТП позивачу не було відомо про страхування власником транспортного засобу цивільно - правової відповідальності, але спираючись на положення статей 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником позивача були вчинені дії, виконання яких не може вважатись пропущеним строком встановленої ст. 37 Закону, а відтак у Страховика виникли зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування.

Проте, погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 06.03.2017 року представник ОСОБА_2 - Мелех Д.О. звернувся до МТСБУ в м. Київ з письмовим повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду, в якому зазначив, що 09.03.2014 року о 08.40 год. на автодорозі сполученням «Київ - Одеса» 361 км + 250м відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю невстановленого автомобіля та пішохода ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди (а.с.16).

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2014 року кримінальне провадження №0000222, відомості про яке 09.03.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.(а.с.14-15).

06.03.2017 року представником позивача до МТСБУ в м. Київ, була подана заява про виплату страхового відшкодування, сума якого становить 14616грн. та повідомлення про ДТП, яке МТСБУ отримало 06.03.2017 року (а.с.16, 17).

Крім того, відповідно до опису викладення у цінний лист на ім'я МТСБУ, такі документи як, повідомлення про ДТП; копія паспорта Мелех Д.О. та довіреність від ОСОБА_2 були надіслані 06.03.2017 року (а.с.18).

Заява про виплату страхового відшкодування МТСБУ відділом комунікативних зв'язків була отримана також 16.03.2017 року (а.с.19).

24.03.2017 року МТСБУ на ім'я представника ОСОБА_2 - Мелех Д.О. надало лист, відповідно до якого повідомило, що МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно інформації отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки VOLVO з д/н НОМЕР_1 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності №АС 4924394 виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» та запропонували звернутися із заявою до зазначеної ними страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди (а.с.20).

12.04.2017 року представник ОСОБА_2 - Мелех Д.О. звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна», в якій зазначив розмір належного до виплати страхового відшкодування 29323,00 грн.(а.с.21).

15.05.2017 року за вих. 17-10/6208 директором Департаменту клієнтського сервісу ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_11 була надана відповідь, відповідно до якої повідомлено, що заяву розглянуто, проте оскільки заява про виплату страхового відшкодування представником Мелех Д.О. надана 20.04.2017 року, тобто більш, ніж через три роки від дати скоєння дорожньо - транспортної пригоди, у ПрАТ «СК «Провідна» немає правових підстав для виплати у зв'язку зі шкодою, що заподіяна при експлуатації забезпеченого ТЗ (а.с.22).

Судом також встановлено, що 01.03.2014 року між ОСОБА_12 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4924394 строком дії з 02.03.2014 року по 01.03.2015 рік відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_1.

Автомобіль марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності АС №4924394, реалізований страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна».

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була чинною на момент ДТП).

Статтею 6Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно п. 32.1 ст. 32 Закону, Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно - правової відповідальності відповідно до закону.

Також встановлено, що відносно водія ОСОБА_5 відсутній обвинувальний вирок суду за фактом смерті ОСОБА_4, а кримінальне провадження щодо даної дорожньої транспортної пригоди 25.04.2014 року закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У висновку судово-медичної експертизи №26/7 від 05.04.2014 року зазначено, що в крові від трупа ОСОБА_4 знайдено 2.3% етилового спирту, що відноситься до середнього ступеню алкогольного сп'яніння.

Відсутні відомості про визнання загиблого потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Отже, у ПрАТ «СК «Провідна», згідно положень Закону, не виникає обов'язку щодо відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих шкоди, спричиненої в результаті ДТП, яка мала місце 09.03.2014 року, учасниками якої є водій ОСОБА_5 та пішохід ОСОБА_4

Відповідно до ст. 37.1.4 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування регламентної виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди.

Стягуючи із ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати страхового відшкодування, за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_7, за страховим випадком який мав місце 09.03.2014 року, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, зокрема ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була чинною на момент ДТП), згідно з якою страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати у разі не подання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на те, що про наявність порушеного права ПрАТ «СК «Провідна» позивач дізнався після звернення до МТСБУ у 2017 році, а отже, трьох річний строк звернення до страхової не є пропущеним.

Проте такий висновок суперечить нормам ст. 37 вказаного Закону, яка чітковизначає початок строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

Оскільки Моторно-транспортне страхове бюро України (МТСБУ) не є Страховиком, не є комерційною організацією, не є стороною в договорі (Полісі) страхування, а тому звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування є не належним.

Не звернення до Страховика в строк, більшим за три роки, призвів до неможливості ПрАТ «СК «Провідна» самостійно встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання.

Матеріалами справи підтверджено, що про заявлену подію ПрАТ СК «Провідна» дізналась тільки після отримання заяви про виплату, яка була отримана 20.04.2017 року, та яку Страхувальник/водій за Полісом №АС/4924394 не повідомляв про ДТП взагалі.

Таким чином, оскільки позивач не виконав дій, визначених Законом для здійснення свого права, тому відсутні правові підстави для отримання страхового відшкодування та задоволення позову.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та ухвалив судове рішення передчасно, без повного всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ПрАТ «СК «Провідна» було сплачено 2114,40 гривень (т.1 а.с.205).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Провідна» підлягає задоволенню, сума сплаченого нею судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 141, 268, 367, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна»задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_4, ІПН НОМЕР_3) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2114,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець