ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/15118/18

Провадження № 22-ц/818/1666/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що спричинюється слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінкою Володимиром Євгеновичем та його помічником, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року (головуючий суддя першої інстанції Сугачова О.О.),-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд стягнути з державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на її користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 30000 грн. спричиненої посадовими (службовими) особами прокуратури Харківської області, зокрема слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінкою Володимиром Євгеновичем та його помічником, що порушують принципи допустимості, розумності та доцільності, принижують честь та гідність заручників, її родичів, працівників її підприємств та її, погіршуючи стан її здоров'я, тощо.

Позовна заява мотивована тим, що вказані посадові особи прокуратури Харківської області перевищують свої службові повноваження при виконанні службових обов'язків, використовують, приховують особливо тяжкі злочини проти заявників та заручників, і вірогідно, вчиняють злочини проти правосуддя на користь та в інтересах безпеки прокурорів, зазначених у її заяві до Прокурора Харківської області.

Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала, що їй спричинено моральної шкоди у зв'язку із невиконанням, неналежним виконанням протягом тривалого часу посадових обов'язків працівниками прокуратури Харківської області.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних, і допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки посадових (службових) осіб прокуратури Харківської області під час розгляду заяви позивача або під час досудового слідства, які б знаходилися у причинно-наслідковому зв'язку з негативним наслідками для позивача. А також не надано будь-яких доказів які б беззаперечно свідчили про настання будь-яких негативних для позивача наслідків дій (бездіяльності) посадових осіб прокуратури Харківської області та не обґрунтовано заявлену до стягнення суму шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції упереджено досліджено відзив відповідача.

Судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає рішення суду таким, що є завідомо неправосудне, незаконне та таким, що ґрунтується на брехні.

Посилається в апеляційній скарзі на обставини, які були викладені нею у позовній заяві.

До апеляційного суду надійшов відзив від відповідача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановленні під час розгляду справи.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 звертались до прокуратури Харківської області із заявою про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження щодо прокурорів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших, які перешкоджають реєстрації та розслідуванню кримінальних порушень їх прав, приховують злочини.

Відповідно копії постанови слідчого від 28.12.2017, що міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 визнано потерпілою по кримінальному провадженню за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України (а.с. 17).

Матеріали справи містять копії заяв з якими позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зверталися до правоохоронних органів, органів прокуратури, судів різних інстанцій.

В матеріалах справи міститься відповідь на заяву позивача щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно слідчого ОСОБА_6, в якій зазначено, що заява з якою звернулася позивач не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначеною особою (а.с.10).

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилалася на перевищення службових повноважень при виконанні службових обов'язків посадовими особами прокуратури Харківської області, вважаючи незаконними такі дії.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається.

Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з його недоведеністю.

Матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами органу прокуратури вчинено будь-які протиправні дії стосовно позивача ОСОБА_1

Колегією суддів не встановлено наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; з'ясовано, позивач не надав доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі надавши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга є такою, що не ґрунтується на Законі, та з урахуванням того що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 26 квітня 2019 року