Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/466/19

16 травня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, в якому вони зареєстровані, зокрема у будинку по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що являється власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . Крім нього у належному йому домоволодінні зареєстрована невістка ОСОБА_4 , яка більше десяти років проживає за межами України та син ОСОБА_5 , який також виїхав за межі України і тривалий час за місцем реєстрації не проживає. Приїхати в Україну для вирішення питання зняття з реєстрації відповідачі не мають можливості, тому передали заяви у яких не заперечують проти задоволення позовних вимог. Реєстрація відповідачів в його будинку створює певні незручності. Оскільки фактично відповідачі більше десяти років не проживають в його житлі, то відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України вважаються такими, що втратили право на користування цим житлом.

В підготовче засідання позивач подав заяву із клопотанням провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вказав, що фактично протягом десяти років проживає за межами України, житлом за місцем реєстрації не користується і погоджується на задоволення вимог позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила заяву у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Підтвердила, що фактично протягом дванадцяти років проживає за межами України, житлом за місцем реєстрації не користується і погоджується на задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом перевірено за матеріалами справи і підтверджено право звернення позивача до суду з таким позовом, оскільки він є одноосібним власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . Оскільки відповідачі погодилися з позовними вимогами, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову немає, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів інших осіб, то суд вважає, що позов слід задовольнити.

На підставі ст.405 ЦК України, керуючись ст.200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом, що належить ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.