ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4273/19 Справа № 212/9105/18 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі та повний текст рішення складено 12 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 17 листопада 2016 року позивачу повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, та первинно 15% в зв'язку з професійним захворюванням, третя група інвалідності.

Висновком МСЕК від 31 жовтня 2018 року позивачу повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, та повторно 15% в зв'язку з професійним захворюванням, третя група інвалідності.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває фізичний біль та страждання, яких він зазнає, у зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 27 615 грн., які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 27 615 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи. Вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає фактичним моральним стражданням, які позивач переніс та переносить у зв'язку із професійним захворюванням.

Судом першої інстанції обставин, зокрема, не враховано роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», відсоток втрати працездатності в розмірі 15 %, необхідність постійного лікування та проходження чисельних оглядів МСЕК.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що обов'язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; зокрема, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, оскільки в Акті розслідування відсутня будь-яка інформація щодо виникнення у позивача професійних захворювань під час роботи на ПрАТ «Суха Балка» .

Окрім того апелянт вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не подавались.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника позивача та ПрАТ «Суха Балка» підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 05.08.1992 року по 18.05.1993 року працював підземним прохідником на ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», з 18.05.1993 року по 17.05.1994 року підземним крипільником та підземним гірником на ПАТ « Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», з 17.05.1994 року по 02.12.2001 року підземним крипільником та підземним гірником ШБУ ПАТ « Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 02.12.2001 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України ( а.с. 29-30).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03.08.2016 року, причиною виникнення професійного захворювання є концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони; важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну становила 50 кг при нормі до 30 кг.: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м'язів тулуба та ніг, періодичне перебування в незручній та/або фіксованій позі -43,7% зміни при допустимому до 25% (а.с. 68).

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально - профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 17.05.2016 №714, складеного відносно позивача, у останнього встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група В, ЛН-першого-другого ступеню, радикулопатія шийна С5, С6, С7 з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху).

У вказаному висновку зазначено, що підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань є: дані клінічного обстеження, динаміка захворювань; їх розвиток під час роботи в шкідливих умовах праці; на робочому місці підземного прохідника на ПАТ « Євраз Суха Балка» ( раніше ВАТ С.Балка), конц.пилу склали 6,0 мг/м 3 при ГДК 2,0 мг/м 3 , більше 80% змінного часу, клас швидкості по пилу 3,2 екв. рівень шуму станови 118 дба при ГДР 80дба, клас швидкості шуму 3.3.; на робочому місці підземного крипільника та підземного гірника на ПАТ « Євраз Суха Балка» ( раніше ВАТ С.Балка), конц.пилу склали 6,0 мг/м 3 при ГДК 2,0 мг/м 3 , більше 80% змінного часу, клас швидкості по пилу 3,2 екв. рівень шуму станови 96 дба при ГДР 80дба, клас швидкості шуму 3.3; на робочому місці підземного прохідника , крипільника підземного гірника ШБУ, ПАТ « Євраз Суха Балка», робота була пов'язана з важкою фізичною працею: маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну, становила 50кг при нормі до 30 кг, робоча поза вимушена, находження у нахиленому положенні до 30 0 / понад 30 0 - 61,2% /9.5% при нормі до 25%/0%, нахили корпусу під кутом більше 300 становили 125 разів при нормі 100 разів, клас швидкості по важкості праці 3.2. (а.с.12).

Висновком МСЕК від 26.03.2014 року позивачу первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом у 2014 році (а.с. 7).

Відповідно до висновку МСЕК від 26.03.2014 року серії АБ № 0005375 позивачу первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням строком з 26 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року ( а.с.7 зворот).

Відповідно до висновку МСЕК від 17.11.2016 року позивачу при повторному переогляді встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, та первинно 15% в зв'язку з професійними захворюваннями, третя група інвалідності (а.с.7- зворот).

Відповідно до висновку МСЕК від 26.03.2014 року серії АБ № 0005375 позивачу первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням строком з 26 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року ( а.с.7 зворот).

Відповідно до висновку МСЕК від 17.11.2016 року серії 12 ААА № 043362 позивачу при повторному переогляді встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, а 15% в зв'язку з професійними захворюваннями строком з 07 листопада 2016 року по 01 грудня 2018 року встановлена третя група інвалідності ( а.с.7 зворот)

При повторному переогляді висновком МСЕК від 31.10.2018 року позивачу встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, та повторно 15% в зв'язку з професійними захворюваннями, третя група інвалідності (а.с.10).

Суд, задовольняючи частково позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що обов'язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, оскільки в Акті розслідування відсутня будь-яка інформація щодо виникнення у позивача професійних захворювань під час роботи на ПрАТ «Суха Балка» колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи висновком Центральної лікарсько -експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально- профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.05.2016 року №714 встановлено та підтверджено обставини роботи позивача ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів саме на ПрАТ «Суха Балка» впродовж 13 років 10 місяців. Не зазначення в Акті винних осіб ПрАТ «Суха Балка» не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до висновку МСЕК від 17.11.2016 року позивачу при повторному переогляді встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з яких 50% по трудовому каліцтву у 2014 році, та 15% в зв'язку з професійними захворюваннями, третя група інвалідності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПрАТ «Суха Балка» - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України).

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано характер та відсоток отриманої позивачем втрати професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, період роботи на підприємстві відповідача, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача та відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом, оскільки розмір моральної шкоди визначено з урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, період роботи на підприємстві відповідача, тяжкість вимушених змін його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 15 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: