КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 752/21397/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2140/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Калініченко Л.С. 06 квітня 2015 року в м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2014 року представник Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в порушення гарантій та умов укладеного між позивачем та відповідачем договору від 01 липня 2014 року про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, з вересня по жовтень 2014 року в публічному інформаційному просторі та бізнес-середовищі України була поширена негативна інформація про виконавця за договором, що є самостійною підставою для дострокового розірвання договору з ініціативи позивача. 10 жовтня 2014 року позивач направив на адресу відповідача письмове повідомлення з зазначенням підстав для розірвання договору та про припинення договору з моменту отримання повідомлення. Проте, 03 листопада 2014 року відповідач заперечив факт розірвання договору та заявив вимогу про сплату на його користь суми передбаченого договором авансу в розмірі, еквівалентному 3000000 (три мільйони) доларів США, в строк до 30 листопада 2014 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати припиненим договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності від 01 липня 2014 року, укладений між Компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» та ОСОБА_2.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2, звернувся до суду з зустрічним позовом до Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги за зустрічним позовом відповідач обґрунтовував тим, що на його думку, поширення вказаної позивачем у позовній заяві інформації не є порушенням наданих ним гарантій, що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності від 01 липня 2014 року. Зважаючи на це наголошував на чинності договору, невиконанні позивачем свого зобов'язання щодо сплати авансу згідно умов договору, у зв'язку з чим просив захистити його порушене право шляхом стягнення суми авансу у судовому порядку та 3 % річних за час прострочення, що разом становить 3012328, 77 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року позов Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим - задоволено.

Визнано припиненим договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності від 01 липня 2014 року, укладений між Компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» (GЕ AgroNatura Sp.z о.о.) та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» (GЕ AgroNatura Sp.z о.о.) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» про стягнення грошових коштів - відмовлено.

Не погодився із рішенням суду Хіллар Тедер, ним як особою, що не брала участь в розгляді справи подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд прийшов до висновку, що інформація, яка стосується ділових якостей виконавця, нібито поширена Хілларом Тедером, є негативною, що безпосередньо впливає на його свободи, права та обов'язки, оскільки в рамках судового процесу у іншій справі №752/12653/15-ц в тому числі Хіллару Тедеру адресована вимога про відшкодування шкоди в сумі 3012328, 77 доларів США.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року надав тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» та вказав на те, його треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 511 ЦК України визначено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

В порядку ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки цих осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у вказаній справі (предметом позову) є правовідносини, що виникли на підставі договору від 01 липня 2014 року, укладеного між позивачем і відповідачем. Оспорюваним рішенням суду припиненні договірні зобов'язання сторін.

Особа, яка звернулась з апеляційною скаргою - Хіллар Тедер не брав участь у розгляді справі, не є стороною договору і умови договору не містять положень які б породжували для нього права щодо боржника та (або) кредитора. А отже договір укладений між позивачем і відповідачем не породжує для ОСОБА_1 жодних прав та обов'язків. Відповідно, рішенням суду про припинення цього договору не вирішуються питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_1.

Наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту, за відсутності якої такий захист не здійснюється. Враховуючи наведені обставини не вбачається і наявності порушеного законного інтересу особи, яка звернулась з апеляційною скаргою, оскільки не було предметом даного судового розгляду користування певним матеріальним та/або нематеріальним благом, предмет спору не стосується індивідуальних потреб даної особи. А отже доводи апеляційної скарги, які стосуються оцінки умов договору слід визнати безпідставними.

В апеляційній скарзі Хіллар Тедер вказує на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення встановлені обставини щодо нього, а саме щодо поширення ним негативної інформації відносно відповідача ОСОБА_2, на що останній посилається в ході розгляду іншої справи.

Так в порядку ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, в силу ч.5 цієї норми законодавства, вони можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, вказане судове рішення не перешкоджає Хіллару Тедеру спростовувати наведені судом обставини щодо поширення негативної інформації в загальному порядку, оспорювати як обставини поширення, так і негативний характер інформації. До того ж, слід звернути увагу, що в ході розгляду даної справи не було предметом розгляду достовірність цієї інформації, не встановлювались особи, що здійснювали поширення інформації, судом досліджувались лише обставини наявності в публічному інформаційному просторі негативної інформації стосовно ділових якостей відповідача.

Питання доведеності порушеного права належить до предмету доказування у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які, вона посилається, а суд діючи в межах змагальності і диспозитивності, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, надає оцінку наданим доказам і встановлює обставини, що мають значення для справи.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що вказаним рішенням суду питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_1 не вирішувались, а тому в порядку ч. 3 ст. 362 ЦПК України, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Калініченко Л.С. 06 квітня 2015 року в м. Києві, у справі за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ АгроНатура» про стягнення грошових коштів - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст ухвали складений 17 квітня 2019 року.