Справа № 611/266/19
Провадження № 2/611/111/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.
за участю секретаря - Сторчай С.В.,
представника органу опіки і піклування - Жукової В.М.,
представника служби у справах дітей - Жукової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської РДА, орган опіки і піклування - Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позов обґрунтовується тим, що з 17 вересня 2005 року позивач проживала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 червня 2010 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, з сином бачився лише декілька разів. Не приймає ніякої участі у вихованні дитини.
З 2010 року вихованням та утриманням сина разом з нею займається чоловік позивачки ОСОБА_5, якого дитина вважає своїм батьком, любить його та поважає.
Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року з ОСОБА_3 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, станом на 27.03.2018 року заборгованість з аліментів складає 8725 грн. 87 коп.

Позивач зазначає, що фактично відповідач з 2010 року не цікавиться життям дитини, не відвідував і не відвідує дитину за місцем її проживання з матір'ю, в дитячому дошкільному закладі та школі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про його духовний і фізичний розвиток сина, не цікавиться станом його здоров'я, не проявляє батьківського піклування, відмовляється від його виховання. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Позивач вказує, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації щодо міста перебування її та сина, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком та прийманні участі батька у вихованні, тому вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача виконувати щодо сина батьківські обов'язки, покладені на нього законом.

Тому позивач прохає позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило.

Відповідач у наданий в ухвалі суду час не подав до суду відзиву.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Ц ПК України.

Представник третіх осіб - органу опіки і піклування - Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації позов підтримує повністю.

Заслухавши позивача, представника органу опіки і піклування, служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської райдержадміністрації, які підтримали позов, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.

В судовому засіданні встановлено, що з 17 вересня 2005 року позивач проживала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 червня 2010 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2010 року, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, з сином бачився лише декілька разів. Не приймає ніякої участі у вихованні дитини.

З 2010 року вихованням та утриманням сина разом з нею займається теперішній чоловік позивачки ОСОБА_5, якого дитина вважає своїм батьком, любить його та поважає.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що батька ОСОБА_3 останній раз бачив минулого літа. Батько з ним не спілкується, навіть за телефоном, ні вдома, ні в школі його не відвідує, навіть з днем народження не вітає і нічого не дарує. Він згоден з тим, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав, оскільки він своїм справжнім батьком вважає чоловіка своєї мами ОСОБА_5 і хоче, щоб той його усиновив.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року з ОСОБА_3 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, станом на 27.03.2018 року заборгованість з аліментів складає 8725 грн. 87 коп.

З довідки Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 14.02.2019 № 145 вбачається, що ОСОБА_3 у вихованні та утриманні свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 участі не приймає.

В характеристиці Мечебилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів на ОСОБА_4 зазначено, що батько дитини ОСОБА_3 жодного разу до школи не з'являвся, батьківських зборів не відвідував, навчанням сина не цікавився.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що позивач вже 9 років проживає з нею по сусідству. Колишнього чоловіка позивача, ОСОБА_3, вона за цей час не бачила, до сина він не з'являвся. ОСОБА_4 утримують і виховують його мати та її чоловік ОСОБА_5.

Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не цікавиться його долею, не бере участь у його навчанні та вихованні, не проживає разом з дитиною з 2010 року, не проявляє до сина батьківських почуттів, не цікавиться долею дитини, взагалі з нею не спілкується, не відвідує сина ні за місцем його проживання, ні в школі. Відповідач не вживає жодних заходів зі створення умов для нормального проживання і навчання дитини, матеріально його не утримує, що завдає суттєвої шкоди інтересам сина.

Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області у наданому до суду висновку від 31.10.2018 року № 01-62/3139 не вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому висновок належним чином не обґрунтований, в ньому не наведені жодні обставини, виходячи з яких орган опіки і піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, більш того, обставини, наведені у висновку, суперечать цьому.

Зазначений висновок також суперечить наведеним вище встановленим в судовому засіданні обставинам.

Тому суд не приймає як доказ зазначений висновок, оскільки він внутрішньо суперечливий, необґрунтований, суперечить іншим доказам у справі та, на думку суду, не відповідає інтересам дитини.

Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Відповідач не має намірів змінити ситуацію та ухиляється від утримання та виховання сина.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідач по справі не був позбавлений інформації щодо місця перебування позивача та дитини, позивачем не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але свідоме небажання виконувати щодо дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідач матеріально не утримує дитину, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина ОСОБА_4, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною та її виховання, причому робить це без поважних причин, а тому суд вважає, що є всі передбачені наведеним вище чинним законодавством України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4, оскільки таке рішення відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, ст.164, 166, 182, 244 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Каспійськ, Дагестан, Росія, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківської апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя О.М.Андросов