ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/886/19 Номер провадження 22-ц/814/971/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року,

у справі за заявою лікаря- психіатра 5-А відділення комунального підприємства Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4, заінтересовані особи ОСОБА_5, Полтавська місцева прокуратура, про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року лікар - психіатр 5-А відділення комунального підприємства Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4, звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3.

Заява мотивована тим, що на стаціонарне лікування у 5-А відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 15 лютого 2019 року о 11 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра Лубенської ЦРЛ ОСОБА_2 була госпіталізована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Пацієнтка раніше на диспансерному обліку у психіатра не стояла, в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні не лікувалася.

На підставі ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» 15 лютого 2019 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні та встановлено діагноз: «Гострий, переважно маячний психотичний розлад. F 23.3»

Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія по відношенню до батька та матері), на підставі ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

На даний час, стан хворої нестабільний, заявник вважає, що стан пацієнтки являє собою суспільну небезпеку та просив винести рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року заяву лікаря - психіатра 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4 про примусову госпіталізацію ОСОБА_7 - задоволено.

Госпіталізовано в примусовому порядку до психіатричного стаціонару ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_3, та подала апеляційну скаргу, просить, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а обставини справи, що мають значення для справи є недоведеними.

Вважає, що нею не вчинялися дії, що являють собою суспільну небезпеку. Вказує, що в її родині постійно існують конфлікти, вона має свою точку зору, щодо виховання дитини та відносин в сім'ї. Бурхлива та емоційна поведінка була спровокована медичними працівниками, які проти її волі намагалися силою її затягнути до автомобіля швидкої допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу подано першим заступником керівника Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8. Вважає, рішення суду обґрунтованим та законним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф.Мальцева 15 лютого 2019 року о 11 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра Лубенської ЦРЛ ОСОБА_2 була госпіталізована ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом: гострий, переважно маячний психотичний розлад. F 23.3.

В приймальному відділенні Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева під час огляду черговим лікарем ОСОБА_9, ОСОБА_7, активно чинила опір при огляді, кричала, нецензурно лаялася, була агресивна по відношенню до персоналу, у зв'язку з чим проводилася м'яка фіксація на 30 вх. Від госпіталізації ОСОБА_7 категорично відмовилася.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева від 15 лютого 2019 року № 12 госпіталізація ОСОБА_7, до психіатричного стаціонару у примусовому порядку визнана доцільною, зважаючи на наявність у неї тяжкого психічного розладу - гострого, переважно маячного психотичного розладу і відмову від добровільного лікування, внаслідок чого вона виявляла реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до батька та матері).

Суд першої інстанції вирішуючи питання про те, чи вчиняє ОСОБА_7 та чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, виходив з того, що остання згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 жовтня 2018 року була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за протиправні дії, щодо малолітньої доньки та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Крім того, суд першої інстанції вважав встановленим факт, що ОСОБА_7 виявляє агресивні дії щодо своїх близьких рідних матері та батька.

Задовольняючи заяву лікаря - психіатра 5-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_7 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» установлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Задовольняючи заяву лікаря - психіатра 5-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4 про примусову госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги щодо застосування ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тобто, що примусова госпіталізація особи можлива лише у виняткових випадках. Крім того, психіатричний заклад у порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_7 таких дій чи виявлення останньою наміру вчинити такі дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або доказів того.

Також, ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров'я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров'я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов'язковою для застосування національними судами.

Так, прикладом реалізації права на здоров'я в контексті положень п.п. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об'єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішенні від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Зі змісту заяви лікаря - психіатра 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4 про примусову госпіталізацію особи до психіатричного відділення вбачається, що підставою для звернення з даною заявою стало те, що ОСОБА_7 згідно заяв її батьків та колишнього чоловіка, останні 3 місяці повидить себе роздратовано, часто, без поважних причин ламає меблі, б'є тарілки, палить постільну білизну, кухонним топором розбила телевізор, неодноразово била матір та батька, робила безпідставні зауваження колишньому чоловіку, постановою Лубенського міськрайонного суду від 31.10.2018 року притягнута до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що факт псування ОСОБА_7, меблів та техніки, не є підставою для примусової госпіталізації останньої до психіатричного стаціонару, оскільки, є наслідком сімейно-побутових конфліктів, що постійно існують в родині.

Обставини встановлені судом 31 жовтня 2018 року при розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 не свідчить про те, що остання створює безпосередню небезпеку для оточуючих.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що направлена до суду заява про госпіталізацію не містить безумовних підстав, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, що її поведінка в даний час обумовлює небезпеку для себе та оточуючих внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

При цьому колегія суддів враховує і той факт, що на даний час ОСОБА_7 рішенням суду обмежено дієздатною чи недієздатною не визнанавалася, експертиза стану її психічного здоров»я належним чином не проводилась, також раніше на обліку та лікуванні у психіатричних закладах не перебувала.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй достатності та взаємозв'язку свідчили про наявність підстав для надання ОСОБА_7 психіатричної допомоги у примусовому порядку, що встановлені законом (ст. 340 ЦПК України), тобто, відсутні ознаки того, що психічні розлади у ОСОБА_7 досягли такого рівня, які б виправдовували примусову госпіталізацію її до психіатричної лікарні.

Отже, на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви лікаря- психіатра 5-А відділення комунального підприємства Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4, про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; ст. 376 ч. 1 п. 2, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року, скасувати.

В задоволенні заяви лікаря- психіатра 5-А відділення комунального підприємства Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_4 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: В.П. Пікуль

Т.В. Одринська