КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/17418/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/7933/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку

«Русанівська затока»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року, ухвалене під головування судді Виниченко Л.М., у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2018 ОСББ «Русанівська затока» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 15 145,51 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 290,95 грн, 3 % річних в розмірі 433,76 грн, судовий збір, витрат на правничу допомогу в розмірі 1 200 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 15.07.2016 в цьому будинку зареєстровано ОСББ «Русанівська затока».

Обслуговування і утримання будинку та прибудинкової території здійснює ОСББ «Русанівська затока». Згідно протоколу загальних зборів від 10.11.2016 рішенням загальних зборів прийнято функції з управління будинком АДРЕСА_1 з 01.11.2016 визначено розмір внеску на утримання будинку і прибудинкової території у період листопад 2016 року - лютий 2017 року в розмірі 3,80 грн за 1 кв. м для власників квартир.

Згідно проколу загальних зборів ОСББ «Русанівська затока» № 3 від 07.04.2017 рішенням загальних зборів визначено з 01.03.2017 розмір внеску на утримання будинку і прибудинкової території у період з березня 2017 року по лютий 2018 року для власників квартир в розмірі 4,85 грн за 1 кв. м для своєчасних оплат до 20 числа та 5,30 грн за 1 кв. м для оплат після 20 числа.

Проте відповідач своєчасно не сплачує внески на утримання багатоквартирного будинку, у зв`язку з чим у період з листопада 2016 року по вересень 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 16 870,22 грн, з яких: 15 145,51 грн - заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території; 1 290,95 грн - інфляційні втрати; 433,76 грн. - 3 % річних.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Русанівська затока» інфляційні втрати у сумі 1 290,95 грн, 3 % річних у сумі 433, 76 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 600 грн, а всього суму 4 086,71 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким залишити без розгляду позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції, не з`ясовано питання легітимності повноважень ОСОБА_2 як голови правління діяти від імені позивача, у тому числі права на звернення до суду з даним позовом. Вважає, що ОСОБА_2 не мав права підписувати даний позов, а суд мав повернути позовну заяву, як таку, що підписана особою, яка не має права її підписувати. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачу направлялася заява про зменшення позовних вимог. Вважає, що суд неправильно визначив розмір судового збору та не звернув уваги, що позивачем не подано попереднього розрахунку витрат на правову допомогу. Крім того суд не звернув увагу на те, що позивачем не було вжито будь - який дій щодо досудового вирішення спору.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2016 зареєстровано ОСББ «Русанівська затока» за місцем знаходження АДРЕСА_1.

01.11.2016 за актом приймання - передачі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, будинок передано від ТОВ «Новобудова» в управління ОСББ «Русанівська затока».

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.09.2018, керівником ОСББ «Русанівська затока» є ОСОБА_2

27.10.2016 рішенням загальних зборів ОСББ «Русанівська затока», оформленого протоколом від 10.11.2016, прийнято функції з управління будинком 52-В по вул. Євгена Сверстюка у м. Києві з 01.11.2016 та визначено розмір внеску на утримання будинку і прибудинкової території у період листопад 2016 року - лютий 2017 року в розмірі 3,80 грн за 1 кв. м для власників квартир.

07.04.2017 проколом № 3 загальних зборів ОСББ «Русанівська затока», затверджено рішення загальних зборів від 22.03.2017, яким визначено розмір внеску на утримання будинку і прибудинкової території у період з березня 2017 року по лютий 2018 року для власників квартир в розмірі 4,85 грн за 1 кв. м для своєчасних оплат до 20 числа та 5,30 грн за 1 кв. м для оплат після 20 числа.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

У період з листопада 2016 року по вересень 2018 року включно відповідач не сплачувала внески на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 15 145,51 грн.

У період розгляду справи, а саме 24.01.2019 відповідач сплатила заборгованість за внески на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 17 239,54 грн, з яких: 16 541,53 грн - борг станом на 01.12.2018 та 698,01 грн - плата за грудень 2018 року.

Враховуючи погашення боргу відповідачкою позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, виключивши вимогу про стягнення боргу у сумі 15 145,51 грн та залишивши інші вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, а відтак має відшкодувати суми, передбачені ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України вразі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач не оспорює ні правильність нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на прострочену суму, ні підставність їх стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачці не було направлено заяву про зменшення позовних вимог не впливають на висновки суду, оскільки фактично позивач відмовився підтримувати позовні вимоги про стягнення боргу у зв`язку з тим, що відповідач погасила такий борг після подачі позову. Вимоги ж про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивач підтримав у тому ж розмірі, що і було заявлено при подачі позову.

Відповідач була ознайомлена з позовною заяву та надавала відзив на таку заяву, а відтак знала про те, які саме позовні вимоги заявлено. Розмір вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивач не змінював.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява підписана особою, яка не мала права її підписувати спростовуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.09.2018, у якому зазначено, що керівником ОСББ «Русанівська затока» є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (само представництво юридичної особи, або через представника.

Позовна заява підписана ОСОБА_2 як керівником ОСББ «Русанівська затока», а тому підстав для повернення позовної заяви суд не мав.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.11.2016 по 30.09.2018 ОСОБА_1 не сплачувала внески на утримання будинку і прибудинкової території.

Ухвалюючи рішення суд правильно виходив з того, що за наслідками прострочення виконання грошового зобов`язання, які існували на момент заборгованості застосовуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач повинна була знати про свої зобов`язання як власника квартири АДРЕСА_1 щодо сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території, проте такі внески не сплачувала, розмір внесків не оспорювала, з будь - якими заявами до позивача з питання оплати внесків не зверталася. Відтак доводи відповідачки про те, що оскільки позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору, то не має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України суперечать положенням даної норми. Для застосування цієї норми необхідно встановити факт прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий факт судом першої інстанції встановлено вірно. Відповідач також визнала факт прострочення нею виконання грошового зобов`язання, погасивши заборгованість по сплаті внесків після подачі позову.

Судом стягнуто судові витрати у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на правову допомогу за підготовку позовної заяви у сумі 1 200 грн та надав рахунок - фактуру, угоду про надання правової допомоги платіжне доручення та акт передачі наданих послуг на підтвердження понесених витрат.

Судом стягнуто витрати на правову допомогу у сумі 600 грн з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Документи, які підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу були долучені до позовної заяви. Відповідач будь - яких заперечень щодо цих документів не висувала. Інших витрат на правову допомогу, у тому числі тих, які могли б виникнути під час розгляду справи, позивач не заявляв. Відтак посилання у апеляційній скарзі на те, що позивачем не було надано попереднього розрахунку витрат на правову допомогу колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року залишити без змін скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 20.05.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик