Ухвала

06 травня 2019 року

м. Київ

справа № 753/20143/15-ц

провадження № 61-7656 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу Національної поліції України на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року та постановуКиївського апеляційного суду від 20 березня 2019 року за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Національна поліція України, Ліквідаційна комісія Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Міністерство внутрішніх справ України, Ліквідаційна комісія Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України, про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування та майнових (матеріальних) збитків,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на Національну поліцію України щодо виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на її користь 50 900,00 грн страхового відшкодування, з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві - 108 763,83 грн майнової шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено боржника у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України на Національну поліцію України.

У квітні 2019 року до Верховного Суду Національна поліція України подала касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року та постановуКиївського апеляційного суду від 20 березня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У цій справі оскаржуються дії щодо заміни сторони виконавчого провадження, при виконанні судового рішення про відшкодування шкоди, ціна позову у якій станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому, касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Національна поліція України подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно роз'яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Національна поліція України, Ліквідаційна комісія Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Міністерство внутрішніх справ України, Ліквідаційна комісія Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України, про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування та майнових (матеріальних) збитків.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь