ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2986/19 Справа № 200/3467/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2016 позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.10.2015 року обвинувальним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та встановлено, що 07.08.2013 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул.Артема з боку вул.Чкалова у напрямку вул.Шевченко у м. Дніпропетровську зі швидкістю не менше ніж 76,6-78,8 км/год.

Під час руху ОСОБА_1 грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, наближаючись до регульованого перехрестя з вул.Комсомольської, при зміні сигналу світлофору, встановленого перед перехрестям на той, що забороняє йому рух (червоний), не зупинився та продовжив свій рух, внаслідок чого, на перехресті вул.Артема та вул.Комсомольської допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під її керуванням, коли вона рухалась через перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофору.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи їй були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді тяжкої сумісної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального кроволиву, рани голови з послідуючим розвитком помірного спастичного тетрапарезу, помірним вестибулоапактичним синдромом, когнітивним синдромом, післятравматичної анізокорії та набряку сітківки, нейроангіопатії, порушення функцій тазових органів по типу затримки сечі, закритого двохлодижкового перелому з підвивихом ступні до нутрі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Внаслідок скоєння відповідачем даного злочину, вона стала інвалідом ІІ групи.

У зв'язку із завданими тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті ДТП, просила суд стягнути на свою користь з відповідача грошову компенсацію внаслідок завдання моральної шкоди в розмірі 595 296,00 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_4, моральну шкоду, завдану внаслідок злочину, у розмірі 595 296,00 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при встановлені розміру моральної шкоди суд першої інстанції не мав права брати до уваги висновки експертизи, що були проведені у рамках кримінального провадження. Крім того, експертне дослідження, що було покладено в основу оскаржуваного рішення, побудоване на методиці ОСОБА_3, що була виключена 29.01.2016 року з Реєстру методик. Відповідач зазначає, що експертом зроблено невірний розрахунок та завищено розмір вини заподіювача шкоди. Також, апелянт наголошує, що згідно наявній в матеріалах справи розписки, ним добровільно відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.01.2016 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2015 року було залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зазначеного вироку суду, 07.08.2013 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул.Артема з боку вул.Чкалова у напрямку вул.Шевченко у м. Дніпропетровську та під час руху, ОСОБА_1, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, наближаючись до регульованого перехрестя з вул.Комсомольської, при зміні сигналу світлофору, встановленого перед перехрестям на той, що забороняє йому рух (червоний), не зупинився та продовжив свій рух, внаслідок чого, на перехресті вул.Артема та вул. Комсомольської допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи, позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального кроволиву, рани голови з послідуючим розвитком помірного спастичного тетрапарезу, помірним вестибулоапактичним синдромом, когнітивним синдромом, післятравматичної анізокорії та набряку сітківки, нейроангіопатії, порушення функцій тазових органів по типу затримки сечі, закритого двохлодижкового перелому з підвивихом ступні до нутрі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок ДТП 07.08.2013 року позивачу була спричинена моральна шкода, яка зумовлена наслідками ДТП фізичними стражданнями (біллю), лікуванням, духовними стражданнями, порушенням нормальних життєвих зв'язків, негативним психо-емоційним станом. Позивач втратила можливість самостійно активно пересуватись, знаходитись в суспільстві, її постійно супроводжують страждання, пов'язані з неможливістю задоволення провідних потреб, а саме піклування за близькими, мандрування, обмеженою можливістю побудови та реалізації системи потреб та інтересів.

Згідно висновку психологічної експертизи від 28.08.2015 року № 70/41-566 можливий розмір грошової компенсації за завдані позивачу психологічні страждання становить 432 мінімальні заробітні плати.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.23 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обгрунтовано задовольнив позовні вимоги та ухвалив рішення, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при встановлені розміру моральної шкоди суд першої інстанції не повинен був брати до уваги висновки експертизи, що були проведені у рамках кримінального провадження, є безпідставними, оскільки висновок експерта від 28.08.2015 року № 70/41-566 містить інформацію щодо предмета доказування у справі, а норми процесуального закону не місять заборони щодо врахування цього доказу при стягненні розміру заподіяної шкоди в цивільному провадженні.

Посилання апелянта на те, що експертне дослідження, що було покладено в основу оскаржуваного рішення, побудоване на методиці ОСОБА_3, що була виключена 29.01.2016 року з Реєстру методик, також підлягають відхиленню, оскільки на час проведення експертизи 28.08.2015 року така методика були чинною та використовувалась на відповідній правовій підставі.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертом зроблено невірний розрахунок та завищено розмір вини заподіювача шкоди, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки експертиза проведена компетентною особою, яка має необхідний освітньо-кваліфікаційний рівень та кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової психологічної експертизи за експертною спеціальністю 14.1 (психологічні дослідження), що підтверджується свідоцтвом №13272, виданим ЕКК МВС України 28.11.2014р., тому у суду відсутні обґрунтовані сумніви в правильності наданих висновків. Встановлений експертом можливий розмір шкоди, з яким погодився суд першої інстанції, відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних і душевних страждань позивача, вимогам розумності та справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, право на оцінку таких має лише суд, згідно вимог ст.89 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на добровільне відшкодовання відповідачем завданої матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розпискою підтверджуються відшкодування шкоди не позивачу, а її чоловіку - ОСОБА_4, який також є потерпілим у ДТП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що рішення було ухвалене без належного його повідомлення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно матеріалам справи, відповідачу було відомо про розгляд справи судом першої інстанції та її розгляд неодноразово відкладався саме за клопотаннями представника відповідача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України).

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені відповідачем у звязку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_5