РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Василівського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 державна нотаріальна контора Запорізької області, ОСОБА_5 районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок №17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (за технічним паспортом: літера А загальною площею 59,3 м2, житловою площею 26,8 м2, допоміжною площею 32,5 м2), з господарськими будівлями і спорудами (за технічним паспортом: сараєм літера Б, сараєм літера В, літнім душем літера Г, сараєм Літера Д, гаражем літера Є, вбиральнею літера Ж, сараєм літера Є, сараєм літера І, літньою кухнею літера К, огорожею №1, водогоном №2), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 16 лютого 2017 року.

В позовній заяві позивачка вказує, що 22 травня 2009 року померла її свекруха ОСОБА_7. Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 залишилося спадкове нерухоме майно: земельна ділянка площею 6,82 га, кадастровий номер :09:018:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку успадкувала за заповітом відповідач ОСОБА_3; житловий будинок №17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Васплівського району Запорізької області, який успадкував за заповітом чоловік позивачки ОСОБА_6.

16 лютого 2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6. 02 серпня 2017 року позивачка звернулась до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого 16 лютого 2017 року чоловіка ОСОБА_6. За життя, спадкодавець ОСОБА_6 не встиг оформити спадщину прийняту після смерті своєї матері за заповітом і отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. 02 листопада 2017 року №610/02-31 нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2017 року №610/02-31. Усунути недоліки, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у позасудовому порядку не можливо, у звязку з чим відновити порушені права позивача можливо виключно у судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, надали суду заяви із клопотанням розглянути справу за їх відсутності, проти позову не заперечують.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа представник ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву із клопотанням розглянути справу за його відсутності.

Третя особа представник ОСОБА_5 районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву із клопотанням розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.200 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2009 року померла свекруха позивачки ОСОБА_7, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №139791 від 25.05.2009 року, копія якого додана до позовної заяви.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 залишилося спадкове нерухоме майно: земельна ділянка площею 6,82 га, кадастровий номер :09:018:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку успадкувала за заповітом відповідач ОСОБА_3, що підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом; житловий будинок №17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Васплівського району Запорізької області, який успадкував за заповітом чоловік позивачки ОСОБА_6, що підтверджується текстом заповіту і іншими матеріалами спадкової справи №297 за 2009 рік, довідкою ОСОБА_4 сільської ради Василівського району Запорізької області №17 від 04.01.2019 року, копія якої додана до позовної заяви.

16 лютого 2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №380046 від 17.02.2017 року, копія якого додана до позовної заяви.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Василівського району Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого 16 лютого 2017 року чоловіка ОСОБА_6.

За життя спадкодавець ОСОБА_6 не встиг оформити спадщину прийняту після смерті своєї матері за заповітом і отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.

Ці обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №152144023 від 09.01.2019 року, копія якої додана до позовної заяви.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 зверталась до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за законом після померлого 16.02.2017 року чоловіка ОСОБА_6, але Постановою від 02 листопада 2017 року №610/02-31 нотаріусом ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що позивачкою не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2017 року №610/02-31, копія якої додана до позовної заяви.

Усунути недоліки, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у досудовому порядку не можливо.

Відповідно до Висновку про дійсну вартість земельної ділянки від 17 вересня 2018 року величина ймовірної дійсної ринкової вартості земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер :11:001:0006, що розташована за адресою: с. Мала Білозерка, вул. Червоноармійська, 496, станом на 17 вересня 2018 року, склала 42 400 гривень.

Відповідно до Висновку про дійсну ринкову вартість нерухомого майна від 09.01.2019 року величина ймовірної дійсної ринкової вартості обєкта оцінки - будинку №17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, станом на 09.01.2019 року, склала 124 397 гривень 00 копійок.

Таким чином загальна вартість майна, яке є предметом цього позову і відповідно ціна позову становить 124 397 гривень.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок № 17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, належав померлому 16 лютого 2017 року ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок №17 по вул. Мічуріна в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (за технічним паспортом: літера А загальною площею 59,3 м2, житловою площею 26,8 м2, допоміжною площею 32,5 м2), з господарськими будівлями і спорудами (за технічним паспортом: сараєм літера Б, сараєм літера В, літнім душем літера Г, сараєм Літера Д, гаражем літера Є, вбиральнею літера Ж, сараєм літера Є, сараєм літера І, літньою кухнею літера К, огорожею №1, водогоном №2), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 16 лютого 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик