КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/7485/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
У Х В А Л А

19 квітня 2019 року Київський Апеляційний Суд у складі судді судової палати в цивільних справах СліпченкаО.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором та з пропуском строків на оскарження.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розмір прожиткового мінімуму.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Відповідно до реквізитів рахунку, для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції до Київського апеляційного суду, оплата коштів має здійснюватися на рахунок 0024, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'ян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код одержувача (код за ЄДРПОУ) 38050812.

При сплаті судового збору поле «Призначення платежу» розрахункового документа заповнюється таким чином:

«* ; код ознаки судового збору (101);код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; роз'яснювальна інформація про призначення платежу у формі: судовий збір за а/с П.І.Б.., «єдиний унікальний номер справи», Київський Апеляційний Суд.».

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена 13 листопада 2018 року.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що з оскаржуваною ухвалою ознайомився 18 березня 2019 року, а апеляційну скаргу направив на адресу місцевого суду 02 квітня 2019 року.

Проте, суд не може погодитись з підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначеними апелянтом та вважає їх неповажними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, від 03 квітня 2008 року пункт 41) (пункт 47 рішення).

Зі змісту п. 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення правил підсудності місцевим судом при відкритті провадження.

З матеріалів справи вбачається, що апелянту було відомо про розгляд справи місцевим судом, на адресу суду відповідачем направлялись клопотання про отримання судових повісток в електронній формі та про відкладення розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_2 було відмово, що справа розглядається саме Деснянським районним судом міста Києва.

Апеляційний суд приходить до висновку, що причини пропуску процесуального строку вказані в апеляційній скарзі не можуть бути визнані поважними, оскільки апелянт міг знати про наявність оскаржуваної ухвали, мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, крім того оскаржувана ухвала оприлюднена в єдиному державному реєстрі судових рішень, та попри зазначене апеляційну скаргу було подано через значний проміжок часу після ухвалення судового рішення - понад чотири місяці.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 ЦПК України.

Таким чином, особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для поновлення строку та докази сплати судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.(1921*0,2).

Відповідно до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, оскільки подана після закінчення строків, установлених статтею 354 та оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу.

За таких обставин підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення особі, яка подала апеляційну скаргу, ухвали.

Роз?яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко