У Х В А Л А

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 619/4083/17

провадження № 61-2901ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов обґрунтовано тим, що з 18 червня 2005 року по 16 березня 2015 року він перебував у шлюбі з відповідачем, під час якого придбано майно на суму 172 500,00 грн, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Посилаючись на те, що з березня 2015 року шлюб між ними припинено, просив суд виділити йому частину майна на суму 99 500,00 грн, а саме: телевізор «SAMSUNG 32» - 1 шт., вартістю -7 000,00 грн; кондиціонер «SUPRA» - 2 шт., вартістю - 25 000,00 грн; комплект супутникового телебачення - 1 шт., вартістю 2 000,00 грн; солярій горизонтальний «Ergoline» - 1 шт., вартістю 60 000,00 грн; бойлер - 1 шт., вартістю 1 500,00 грн та радіатори опалювальні електричні - 4 шт., вартістю 4 000,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду м.Харкова від 18 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є поділ спільного сумісного майна подружжя вартістю 172 500,00 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 18 січня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник