Провадження № 2/127/5556/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

24 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

при секретарі: Середі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 09.08.2014 року між сторонами було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, згідно з якими відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2018 року становить 42 589,57 грн., яка складається з: 1993,89 грн. заборгованості за кредитом; 34791,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 2004,26 грн. штрафу (процентна складова). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ "Акцент-Банк", тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 09.08.2014 року між сторонами було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, згідно з якими відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-19).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором не виконав. У звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2018 року становить 42589,57 грн., яка складається з: 1993,89 грн. заборгованості за кредитом; 34791,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 2004,26 грн. штрафу (процентна складова) (а.с. 6).

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У той же час, позовні вимоги АТ "Акцент-Банк" про стягнення 34791,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем безпідставно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 09.08.2014 року (період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року до 38,4 %, та з 01.04.2015 року по 01.04.2018 року до 46,8 %), оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає статті 1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків.

При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.4.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Відповідно до пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч частини першої статті 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно із ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Слід зауважити, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такої з позиції притримується також Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що заборгованість за процентами за період з 09.08.2014 року по 11.06.2015 року включно у відповідача відсутня. Так, починаючи з 12.06.2015 року по 01.04.2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 34 791,42 грн. Слід відзначити, що протягом цього періоду діяла процентна ставка 46,8%. Звертаю увагу, що нарахування процентів за ставками 38,4% та згодом 46,8% починаючи з 01.10.2014 року є незаконним.

Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по процентам станом на 30.09.2018 року (за період з 12.06.2015 року по 01.04.2018 року), виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, що слідує із наданого банком розрахунку, тобто 30 % річних, що становить 1694,90 грн. Дана сума була вирахувана наступним чином: заборгованість по процентам за період з 12.06.2015 року по 01.04.2018 року (кінець строку нарахування процентів) підлягає нарахуванню та стягненню згідно процентної ставки 30 % річних, що становить 1694,90 грн. (розрахунок 1993,89 (сума боргу по кредиту) х 30 % = 598,17 : 12 міс. = 49,85 х 34 міс. (з 06.2015 по 04.2018) = 1694,90 грн.

Відносно вимоги позивача про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3300,00 грн., а також штрафів, то слід зазначити наступне.

Пунктом 2.1.12.7.1. кредитного договору визначено, що у разі непогашення заборгованості в 30-денний термін з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період діюча базова місячна процентна ставка від заборгованості на момент списання. Комісія за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період утримується в момент переходу у звичайний період кредитування. З 31-го дня виникнення заборгованості за кредитним лімітом нарахування відсотків за користування кредитним лімітом проводиться виходячи з базової процентної ставки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що сплата комісії не повязана з обслуговуванням кредиту

Зі змісту розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідачу нарахована заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3300,00 грн.

Разом з тим, суд вважає безпідставним позов банку в частині вимоги щодо одночасного стягнення штрафів і пені, оскільки такі вимоги не в повній мірі відповідають вимогам закону з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до норм статті 549 ЦК України неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду Українивід 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Виконуючи вказані вимоги закону суд дійшов висновку про безпідставність вимоги банку про одночасне стягнення з боржника комісії, пені та штрафів, оскільки це було би застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином до стягнення підлягає лише сума заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3 300,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. та + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій, визначеного у п. 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, суд звертає увагу на наступне.

Заявлений до стягнення штраф (процентна складова) в сумі 2004,26 грн. дійсно дорівнює 5% від суми заборгованості, але фіксована частина штрафу, визначена в сумі 500,00 грн., не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись.

Отже, підстав для стягнення штрафів з відповідача не вбачається, оскільки це є подвійним стягненням.

Зважаючи на наведене, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 09.08.2014 року в розмірі 6988,79 грн., з них: 1993,89 грн. заборгованість за кредитом, 1694,90 грн. заборгованість по процентам, 3300,00 грн. заборгованість за комісією та пенею за користуванням кредитом.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 289,14 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 525-526, 549552, 610-612, 625, 629, 351, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.08.2014 року в розмірі 6 988,79 грн. (шість тисяч девятсот вісімдесят вісім грн. 79 коп.), яка складається з: 1 993,89 грн. - заборгованості за кредитом; 1 694,90 грн. заборгованості по процентам, 3 300,00 грн. заборгованості за комісією та пенею за користуванням кредитом.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судовий збір в сумі 289,14 грн. (двісті вісімдесят девять гривень 14 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк", місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Повний текст судового рішення складений 24.04.2019 року.

Суддя: