Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 522/811/16-ц

провадження № 61-32253св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів:

Дрішлюка А. І., Гірняк Л. А., Заїкіна А. П., від 15 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 23 червня 2000 року до 09 листопада 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на те, що відповідач із сім'єю не проживає, вихованням дітей не цікавиться, допомоги на утримання не надає, рішення суду про стягнення з нього аліментів на дітей не виконує, просила позбавити його батьківських прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у складі судді

Тарасова А. В. від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач з дітьми спілкується, не проявляє належної турботи на не цікавиться їх здоров'ям, допомоги на утримання дитини не надає, аліменти, визначені судом, не сплачує, а тому є всі передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей, не є такими, що заслуговують на застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не цікавиться життям власних дітей, не проявляє інтересу до них, не бере участь у їх вихованні та утриманні. Крім того, у суді першої інстанції діти заявили, що не бажають спілкуватися з батьком, а тому суд апеляційної інстанції помилково відмовив їй у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 23 червня 2000 року до 09 листопада 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей:

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_2.

Неповнолітні діти проживають разом із своєю матір'ю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2010 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на дітей. Рішення суду відповідач виконує не у повному обсязі, однак заборгованості немає.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04 січня 2016 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про те, що позбавлення ОСОБА_5, який не використав усіх, передбачених законом засобів для того, щоб брати участь у вихованні дітей, батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. При цьому суд надав належну оцінку наданій відповідачем довідці про відсутність заборгованість по аліментам, а також зазначив підстави, чому не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, з огляду на те, що він ґрунтується лише на поясненнях психолога без урахування всіх об'єктивних обставин. Судом також враховано частину першу статті 3 Конвенції про права дитини, відповідно до якої першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Доводи касаційної скарги про те, що діти у суді першої інстанції заявили про небажання спілкуватися з батьком, були оцінені судом апеляційної інстанції та суд правильно вважав, що таке ставлення дітей до батька пов'язано з напруженими стосунками їхніх батьків, що саме по собі не може вважатись виключною обставиною для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення,

а рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 серпня

2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта