Справа №201/7365/18
Провадження № 2/201/637/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2018р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. № 3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.09.2018р. було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 15).

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 13.10.2001р. в відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 979. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3, 21.08.2004р. народження та ОСОБА_4, 16.05.2007р.народження. Сторони не проживають однією сімєю протягом трьох років. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність почуття любові, що призвело до втрати порозуміння та поваги. Позивач вже тривалий час проживає однією сімєю з іншою жінкою. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена.

Підготовче засідання у справі проведено відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України 17.10.2018р. (а.с.№ 20).

Ухвалою від 17.12.2018р. сторонам було надано строк на примирення - три місяці та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 38).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.03.2019р. провадження по справі було відновлено та призначено проведення судового засідання (а.с. № 40).

В наданій до суду заяві від 16.04.2019р. позивач позовні вимоги підтримав, додатково зазначив, що наданий судом строк на примирення результатів не приніс, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з лютого 2015р. Протягом вже чотирьох років позивач проживає з іншою жінкою однією сімєю та збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, просив шлюб розірвати та винести рішення 16.04.2019р. за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. На стягнені судового збору з відповідачки не наполягав (а.с. №49).

Відповідачка до суду 16.04.2019р. не зявилася, раніше 15.04.2019р. надала до суду клопотання про надання сторонам строку на примирення шість місяців, у звязку з тим, що відсутні підстави для розірвання шлюбу (а.с. №46-47). Також в клопотанні до суду від 15.04.2019р. просила провести розгляд справи 16.04.2019р. без її участі, проти задоволення позову заперечувала (а.с №48).

Таким чином, з урахуванням заяви позивача та клопотання відповідачки, суд розглянув справу 16.04.2019р. на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що 13.10.2001р. сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 979 (а.с. №6).

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню - ОСОБА_3, 21.08.2004р. народження та малолітню - ОСОБА_4, 16.05.2007р.народження (а.с. № 7, 8).

Судом було надано сторонам строк на примирення - три місці (а.с. №38), проте примирення подружжя не відбулося.

Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що позивач після спливу трьох місячного строку на примирення наполягає на задоволені позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність почуття любові, що призвело до втрати порозуміння та поваги. Позивач вже протягом чотирьох років живе з іншою жінкою у фактично сімейних відносинах. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з лютого 2015р. (понад чотири роки назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, наданий судом сторонам строк для примирення (три місяці) результатів не дав (а.с. № 38), позивач вже фактично створив іншу сімю та збереження шлюбу суперечить його інтересам, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Крім того приймаючи дане рішення, судом враховано те, що відповідачка в своїй заяві (а.с. № 46-47) не зазначила, які саме дії вона намагалася вчинити протягом строку 3 місяці, який було надано суду, та які вона має намір вчиняти в подальшому задля збереження шлюбу, не спростовувала в жодній із своїх заяв до суду (а.с. № 35, 48) інформації про те, що з лютого 2015р. (понад чотири роки) вона не проживає з позивачем однією сімєю та їхні стосунки не відновлювалися.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач не наполягав на стягненні з відповідачки судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80коп. на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, п.5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13.10.2001р. в відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 979 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають двох дітей: неповнолітню - ОСОБА_3, 21.08.2004р. народження та малолітню - ОСОБА_4, 16.05.2007р.народження - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 залишити - «Терещенко».

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.