Дата документу 17.04.2019
ЄУ № 420/1098/18
Провадження №2/420/42/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Чалого А.В.
за участю секретаря Рожкової Л.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в особі землевпорядника ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в особі землевпорядника ОСОБА_4, щодо встановлення (відновлення) меж сумісних земельних ділянок №57 та №59 по вул. Жеребилова с. Піски Новопсковського району Луганської області та зобовязати Пісківську сільську раду Новопсковського району Луганської області встановити межі сумісних земельних ділянок №57 та №59 по вул. Жеребилова с. Піски Новопсковського району Луганської області у відповідності з межовими знаками, які існували до 01.06.2018.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.06.2018 комісією з розгляду земельних та майнових спорів Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, яку очолив землевпорядник ОСОБА_4, самовільно були змінені межі суміжних земельних ділянок № 57 та № 59 по вул. Жеребилова, с. Піски, Новопсковського району Луганської області, в результаті чого порушено право власності позивача на земельну ділянку, так як нову межу встановлено із суттєвим зменшенням розміру його земельної ділянки, зокрема її ширину зменшено з 29,55 м до 27,80 м.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20 вересня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
08 жовтня 2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що після звернення позивача, щодо повторного виміру земельних ділянок, землевпорядник сільської ради звернувся до проектної організації, яка здійснювала проектні роботи та отримав копії необхідних матеріалів для виміру. В присутності власників земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було проведено обмір земельних ділянок, в результаті якого встановлено 3 (три) кілка, які виставлені згідно викопіювання плану земельної ділянки ОСОБА_1, яку видала проектна організація. Розміри ділянки відповідають розміру зазначеному в Державному акті. Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити, у звязку з необґрунтованістю та неправильним вибором способу захисту своїх прав з боку позивача.
Розпорядженням керівника апарату Новопсковського районного суду Луганської області від 25.10.2018, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи ЄУ №420/877/18.
Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Чалим А.В. та призначено підготовче судове засідання.
18 грудня 2018 року представником відповідача до суду надано доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, у звязку з тим, що ні Пісківська сільська рада, ні її посадові особи жодні дії, щодо встановлення (відновлення) меж суміжних земельних ділянок №57 та №59 по вул. Жеребилова с. Піски, Новопсковського району Луганської області 01.06.2018 не вчиняли, межові знаки не встановлювали.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, просили визнати протиправними дії Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в особі землевпорядника ОСОБА_4, щодо встановлення (відновлення) меж сумісних земельних ділянок №57 та №59 по вул. Жеребилова с. Піски Новопсковського району Луганської області. В частині вимог, щодо зобовязання Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області встановити межі сумісних земельних ділянок №57 та №59 по вул. Жеребилова с. Піски Новопсковського району Луганської області у відповідності з межовими знаками, які існували до 01.06.2018, не наполягали.
Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив відмовити в їх задоволенні у звязку з необґрунтованістю та безпідставністю.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не зявився, до суду надав заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, в задоволені позовних вимог просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав.
Згідно з актом від 01.06.2018 комісією в складі: сільського голови ОСОБА_6, землевпорядника ОСОБА_4, членів комісії ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9І в присутності землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було проведено заміри земельних ділянок, в результаті чого між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 забито 3 (три) кілка. Розмір земельної ділянки ОСОБА_1 відповідає розміру зазначеному в Державному акті на право власності на земельну ділянку.
14 червня 2018 року до Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області з Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що посадові особи Пісківської сільської ради самовільно змінили межі земельної ділянки заявника.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року (далі Інструкція), встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 2.1 Інструкції).
Виконавцем вказаних робіт пунктом 1.3 Інструкції, а також статтею 26 ЗУ «Про землеустрій» визначено юридичну особу, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.
Суд враховує, що згідно ч. 1,2,7 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.
Згідно з п. 3.13 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним особою.
Відповідно до п. 3.15 Інструкції передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
Згідно з п. 3.18 Інструкції власник (користувач) земельної ділянки попереджається та несе відповідальність за знищення межових знаків відповідно до пукну «е» частини першої статті 211 Земельного кодексу України, статті 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 14 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.
Відповідно до п. 2.1 Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками; технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну частку, у тому числі при поділі чи обєднанні земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи обєднані земельних ділянко перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.
Таким чином, підставою встановлення межового знаку є розроблення: технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок; проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак позивачем не було представлено доказів, що підтверджують даний факт.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказі).
Акт від 01.06.2018, затверджений комісією у складі: сільського голови ОСОБА_6, землевпорядника ОСОБА_4, членів комісії ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за результатами складання якого було забито 3 (три) кілка між земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_5, жодним чином не закріплює межі земельних ділянок, оскільки підстави для встановлення межових знаків, які передбачені Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками відсутні.
Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не знаходять свого підтвердження в наданих доказах.
Враховуючи вищезазначене, слід відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.
З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в особі землевпорядника ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії -відмовити.
Судові витрати у звязку з відмовою у позові покласти на ОСОБА_1.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Представник відповідача: ОСОБА_3, діє на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ЗП № 103102 від 13.12.2018, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Третя особа: ОСОБА_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий суддя А.В. Чалий