Номер провадження: 22-ц/813/487/19
Номер справи місцевого суду: 521/9146/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Ковязіної А.Д.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

треті особи - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шота»,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

третя особа за зустрічним позовом - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 рокупро забезпечення позову у складі судді Поліщук І.О.,

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСББ «Шота» про приведення об'єкту в первісний стан, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання привести приміщення у попередній стан.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 після уточнення позовних вимог, звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити ОСОБА_6 здійснювати будь-які будівельні/ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1, до вирішення по суті справи №521/9146/18.

Заяву обґрунтовано тим, що згідно договору дарування від 03.10.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галій Т.С., а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 08.10.2018 року єдиним власником квартири АДРЕСА_1 на сьогоднішній день є не ОСОБА_3, а ОСОБА_6 Таким чином, з огляду на дії первинного відповідача, ОСОБА_3 намагається уникнути відповідальності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року було задоволено частково клопотання позивача та накладено арешт на спірну квартиру.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника - ОСОБА_5

В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала суду порушує права та інтереси ОСОБА_6, особи яка не залучена до участі у справі, який є власником квартири АДРЕСА_1. Вимоги позивача по справі носять безпідставний характер та заходи, застосовані судом першої інстанції, є неспівмірними з позовними вимогами.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Обставини справи.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: УДАБК Одеської міської ради, ОСББ «Шота» про приведення об'єкту в первісний стан, посилаючись на те, що у цокольному приміщенні під квартирою позивача проводиться реконструкція без будь-яких дозвільних документів, яка порушує права позивача (а.с.1-5).

Ухвалою судді від 22 червня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.42).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року було задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 (а.с.49-50).

12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подана до суду уточнена позовна заява, в якої в якості відповідача зазначено також ОСОБА_6, який є власником спірної квартири, відповідно до договору дарування від 03 жовтня 2018 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.52-53, 54-58).

Правове обґрунтування.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Висновки суду.

Оскільки позовні вимоги про приведення об'єкту в первісний стан безпосередньо пов'язані із здійсненням будівельних робіт, які, згідно вимог позовної заяви, порушують права позивача, саме в спірній квартирі, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов ОСОБА_2 буде задоволений, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову та накладення арешту на спірну квартиру.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не пересвідчився, чи співмірні вимоги заяві про забезпечення позову позовним вимогам та про порушення прав та інтересів власника квартири, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ОСОБА_6 має реальну можливість здійснити відчуження вказаної квартири на користь інших осіб, що значно ускладнить, або взагалі зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, ОСОБА_6 в разі порушення його прав та інтересів має право самостійно оскаржити судове рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець