Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 235/1628/16-ц

провадження № 61-9222св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача- ОСОБА_3,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Агро Ресурс»,

представники відповідача:ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 рокув складі колегії суддів: Постолової В. Г., Санікової О. С., Дундар І. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» (далі - ПрАТ «Агро Ресурс») про розірвання договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,040 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області.

27 серпня 2007 року між нею та закритим акціонерним товариством «Агроресурс» (далі - ЗАТ «Агроресурс»), найменування якого було змінено на

ПрАТ «Агро Ресурс» було укладений договір оренди землі б/н, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 27 серпня 2007 року

№ 78, строком на 5 років.

07 грудня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, та встановлено строк дії договору - 10 років.

Відповідно до пункту 11 указаного договору відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату, яка вноситься один раз на рік, до 15 листопада поточного року, проте відповідачем неналежним чином виконуються умови указаного договору в частині своєчасної сплати орендної плати.

Так, за 2014 рік затримка з оплати орендної плати склала більше 3-х місяців та була внесена у березні 2015 року, за 2015 рік орендна плата отримана нею

17 лютого 2016 року.

Також позивач, вважала, що відповідач не дотримується порядку сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому у користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі. Відповідач за весь період користування земельною ділянкою з 2007 року не виконав і не надав орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. 19 жовтня 2015 року позивач зверталася до відповідача із заявою про розірвання договору оренди землі у зв'язку із несвоєчасною сплатою орендної плати та просила не проводити ніяких робіт на її земельній ділянці, проте відповідач повідомив їй про відсутність підстав для припинення весняно-польових робіт та жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав.

16 лютого 2016 року орендодавцем у присутності свідків було складено акт про порушення умов договору оренди землі від 27 серпня 2007 року та зафіксовано факт несвоєчасної плати орендної плати.

З урахуванням викладеного, просила суд: розірвати договір оренди землі

від 27 серпня 2007 року та додаткову угоду від 07 грудня від 2012 року, укладені між нею та відповідачем; зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 16 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір оренди від 27 серпня 2007 року та додаткову угоду

від 07 грудня 2012 року, які укладені між ОСОБА_2 та ПрАТ «Агро Ресурс».

Зобов'язано ПАТ «Агро Ресурс» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 5,040 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що систематична несплата орендної плати є порушенням відповідачем вимог земельного законодавства та умов договору оренди, що відповідно до статті 141 ЗК України є підставою для розірвання такого договору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня

2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, виходив з того, що відсутні підстави для припинення права користування земельною ділянкою, оскільки затримання орендарем виплати орендної плати за 2014-2015 рік не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. Також, умови оскаржуваного договору не містять обов'язку орендаря щодо надання орендодавцю проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, а тому ненадання такого проекту не свідчить про наявність порушення відповідачем вимог земельного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2016 року ОСОБА_2 подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, не враховано, що пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до закону та цього договору. Отже, за умовами спірного договору невнесення орендної плати у строк, визначений договором, є підставою для його розірвання. Отже, апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,040 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області.

27 серпня 2007 року року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Агроресурс», найменування якого було змінено на ПрАТ «Агро Ресурс», було укладено договір оренди землі б/н, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 27 серпня 2007 року

№ 78, строком на 5 років.

07 грудня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди землі, та встановлено строк дії договору - 10 років. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Красноармійському районі Донецької області від 14 грудня 2012 року за № 03041.

Пунктом 9 указаного договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (рілля) 832,77 грн.

Відповідно до пункту 11 спірного договору орендна плата вноситься один раз на рік до 15 листопада поточного року.

Також встановлено, що відповідачем орендна плата вноситься несвоєчасно, а саме у 2014 році орендна плата була внесена у березні 2015 року. За 2015 рік орендна плата позивачем отримана - 17 лютого 2016 року.

Пунктом 38 спірного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Відповідно до пункту 41 договору оренди за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі»відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених

ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17.

Встановлено, що до звернення позивача до суду з цим позовом відповідач протягом 2014-2015 років допускав прострочення виплати орендної плати за договором оренди землі.

Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Крім того, вважає правильними висновки про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов'язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що у 2014 - 2015 роках ПрАТ «Агро Ресурс» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не своєчасно сплачувало орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі згідно вимог пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі

№ 390/777/16-ц (касаційне провадження № 61-6831св18), у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 614/805/16-ц (касаційне провадження

№ 61-26911св18), у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 484/301/18 (касаційне провадження № 61-39488св18), тощо.

Суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції в частині розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року, скасувати, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило