Справа № 645/1173/19
Провадження № 2-з/645/19/19
У Х В А Л А

іменем України

04 квітня 2019 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шарко О.П. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю, про визнання майна, що набуте підчас сумісного проживання, сумісною власністю, про визнання права власності на Ѕ частину сумісно нажитого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати факт проживання однією сімєю з ОСОБА_3, визнати, що майно, придбане за час сумісного проживання є сумісною власністю подружжя, яке проживало без реєстрації шлюбу, визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину сумісно набутого майна, а саме автомобіль «Фольксваген Транспортер», державний номерний знак АХ 1178АЕ, та квартиру №106, по вул. Танкопія, 41Б, у м.Харкові.

Ухвалою судді від 13 березня 2019 року провадження у справі відкрито.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій просить суд накласти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, та на автомобіль «Фольксваген Транспортер», державний номерний знак АХ 1178АЕ, обґрунтовуючи заяву тим, що відповідач не бажає в добровільному порядку вирішувати спір мирним шляхом, 04.04.2019 року спливає 6 місяців звернення з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, у звязку з чим існує ймовірність отримання відповідачем свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом та подальшого відчуження ним майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки останнім не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову, доводи, викладені у заяві про забезпечення позову є виключно припущеннями позивача.

Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

На підставі наведеного, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-150,152ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю, про визнання майна, що набуте підчас сумісного проживання, сумісною власністю, про визнання права власності на Ѕ частину сумісно нажитого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя