КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2642/19 Головуючий у суді І інстанції Жук М.В.
Провадження № 22-ц/824/7864/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

24 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розглядута відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 19 квітня 2019 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою з підстав того, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Однак апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині 1 статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Згідно із пунктом 8 частині 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Частиною 2 статті 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Цей припис у світлі висновків Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Відповідно до положень параграфу 3 Глави 2 ЦПК України територіальна юрисдикція (підсудність) розмежовує компетенцію в сфері вирішення цивільних справ судами загальної юрисдикції одного рівня.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що ухвала суду першої інстанції, якою відкрито провадження у справі, може бути оскаржена лише в частині підсудності (територіальної юрисдикції).

Оскільки відповідач оскаржує цю ухвалу з підстав порушення судом першої інстанції правил предметної юрисдикції, яка передбачає розмежування компетенції між судами загальної юрисдикції та судами інших юрисдикцій, оскарження в апеляційному порядку таких ухвал окремо від рішення суду положеннями статті 353 ЦПК України не передбачено.

Аналогічного висновку про те, що можливість оскарження окремо від рішення суду ухвал про відкриття провадження у справі з підстав порушення правил підвідомчості (предметної та суб'єктної юрисдикції) положення процесуального законодавства не містять, а апеляційна скарга на увалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не з питань порушення правил підсудності справи мала бути повернута заявнику, дійшла й Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14 листопада 2018 року по справі № 691/1181/17.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі з підстав порушення правил предметної юрисдикції не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, і не позбавлені права висловити свої міркування щодо наявності підстав для закриття провадження під час розгляду справи, а також оскаржуючи рішення, ухвалене щодо суті спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року повернути скаржнику.

Скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко