ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6219/19
провадження № 4-с/753/131/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лаптєвої Ю.М.,

боржника - ОСОБА_1 ,

представника стягувача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М., за участю стягувача: АТ «Перший український міжнародний банк», в якій просив суд скасувати постанову приватного виконавця від 27.02.2019 про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 12.03.2018. Так, скаржником зазначено про те, що 17.03.2014 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором. 18.04.2014 рішення набрало законної сили. 12.12.2014 виконавчий лист було пред`явлено до виконання. 12.03.2015 виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. 09.03.2016 стягувачем було пред`явлено вищевказаний виконавчий лист до виконання до Головного Управління державної виконавчої служби у м. Києві. Виконавче провадження не відкривалося, а виконавчий лист було повернуто стячувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. 1999 року) у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. 22.02.2019 стягувач звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження. 27.02.2019 приватним виконавцем Солонько М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58501848. Вважає, що пред`явлення виконавчого листа до виконання до неналежного виконавчої служби не є підставою для переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що скільки строк пред`явлення виконавчого листа в даному випадку сплив 12.03.2018, а відтак оскаржувана постанова винесена з порушенням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2019 року відкрито провадження за скаргою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, пославшись на обставини вказані в ній та просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. в судове засідання не з`явився, до суду від приватного виконавця надійшли пояснення, відповідно до яких він просить суд відмовити у скарзі та розглядати у його відсутності.

Представник заінтересованої особи (стягувача) АТ «Перший український міжнародний банк» в судовому засіданні подану скаргу не визнав, просив у її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що строки звернення виконавчого листа до виконання стягувачем не були пропущені, приватний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, постанова державного виконавця від 09.03.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалі справи, 17.03.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/16809/13-ц постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором.

30.04.2014 року рішення набрало законної сили.

05.08.2014 року на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист.

Згідно відміток, які містяться на виконавчому листі, 12.03.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

09.03.2016 року стячувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підстві п. 4 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

22.02.2019 року стягувач АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження та 27.02.2019 року приватним виконавцем Солонько М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58501848.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом року, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 р., виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За приписами ст. 12 чинного Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1)пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, при досліджені матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження №58501848 було встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2019 прийнята приватним виконавцем правомірно, без порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувачем не пропущено трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки пред`явленням виконавчого листа до виконання у березні 2016 року строк був перерваний та перебіг строку пред`явлення виконавчого листа до виконання почався заново з дня отримання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2016 р.

Таким чином, суд вважає вимоги скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 259, 268, 354, 355, 447, 450-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складений 20.05.2019