Справа № 263/7684/19
Провадження № 2/265/1347/19
У Х В А Л А

19 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2019 року зазначений позов направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області та надійшов останньому 26 червня 2019 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2019 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

За змістом позову ОСОБА_1 зазначає, що 01 серпня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у сумі 218000,00 гривень, які останній зобов`язався повернути у строк до 01.08.2017. У визначений договором строк відповідач грошові кошти не повернув та ухиляється від їх повернення до сьогодення. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 260151,87 гривень, три відсотки річних від суми боргу у розмірі 12477,54 гривень, а разом 272629,41 гривень.

Разом із тим позивачем ОСОБА_1 надано письмове клопотання про забезпечення позову шляхом квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить відповідачеві ОСОБА_2 . Клопотання вмотивоване тим, що відповідач тривалий час не виконує прийняті на себе зобов`язання з повернення боргу, а тому є об`єктивні підставі вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити взагалі виконання судового рішення у майбутньому.

Дослідивши матеріали позову та заявленого клопотання, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 2, 3 Договору позики, укладеного між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 від 01.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом Лашиною Н.Г. за реєстровим № 2286, позика була надана з метою придбання квартири АДРЕСА_1 , яку останній зобов`язався передати позикодавцеві в іпотеку.

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 16.05.2019, наданої позивачем, вбачається що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2018 за реєстровим № 2288.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороню вчиняти певні дії.

Відповідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п.п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи предмет позову та обсяг позовних вимог, суд вважає, що невжиття на сьогодення заходів забезпечення позову по суті заявленого клопотання може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі у майбутньому, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на нерухоме майно, належне відповідачеві. При цьому суд виходить з того, що такий вид забезпечення позову не порушує прав власника на володіння та користування нерухомим майном, а обмеження його у праві розпорядження відповідає суті прийнятого за договором позики зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до набрання рішенням у справі законної сили.

Копію ухвали направити для виконання до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради.

Копію ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України до відома направити сторонам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена 19 вересня 2019 року.

Суддя ___________________________________