Справа № 180/673/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

при секретарі - Котовій Н.С.,

з участю : скаржника - ОСОБА_1

державного виконавця - Напалюк Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Марганець скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилось виконавче провадження №23916753 по примусовому виконанню постанови №АЄ13, виданої 07.02.2000 року про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2000 року до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з тривалим невиконанням судового рішення, 02 квітня 2019 року вона звернулася до Марганецького міського ВДВС із заявою про надання можливості ознайомитися з виконавчим провадженням та надати розрахунок заборгованості по аліментам, також повідомити про вжиті державним виконавцем заходів стосовно виконання даного виконавчого провадження.

04 квітня 2019 року державний виконавець їй повідомила про те, що через відсутність майна у боржника, 26 квітня 2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. При цьому остання дістала з виконавчого провадження та передала їй копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал документу.

Ознайомившись із постановою, вважає її незаконною.

Так у постанові від 26.04.2017 року зазначено, що вжитими державним виконавцем заходами, майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу не виявлено, можливе місце роботи не встановлено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем, відповідно до цього Закону заходи, щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 ч.1 цієї статті, виконавець складає акт.

Однак державний виконавець за місцем проживання боржника не виходила, не описувала майно боржника, на яке можна звернути стягнення. У матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, в тому числі і акт опису майна, запит до фіскальної служби про наявність доходів, які свідчили б про вжиття всіх можливих заходів для виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Державним виконавцем Напалюк Н.О. було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, лише через закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконаня, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Однак копію оскаржуваної постанови, вона одержала лише 04 квітня 2019 року.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Також зобов'язаний розглядати у встановлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права і обов'язки.

Проте, державний виконавець Напалюк Н.О., на виконанні якої тривалий час знаходилося дане виконавче провадження, не вчинила жодної дії для примусового стягнення заборгованості та притягнення боржника до відповідальності за ухилення від сплати аліментів і безпідставно повернула виконавчий документ, що й стало підставою звернення заявника зі скаргою до суд.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 26 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню № 23916753.

У судовому засіданні заявник підтримала скаргу у повному обсязі, обґрунтувавши її з тих же підстав, що викладені у скарзі, просила суд її задовільнити. Доповнила, що в матеріалах провадження зазначено, що боржник має майно, а саме квартиру.

Державний виконавець Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що на час виконання даного виконавчого провадження боржник не працював, майна на яке могло б бути звернено стягнення, також не було, тому нею була винесена постанова про закриття провадження. Копія постанови про закриття провадження стягувачу не направлялася. На даний час дитині виповнилося 18 років і боржник працює.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження, надані державним виконавцем, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, суд дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.

У провадженні Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилось виконавче провадження №23916753 по примусовому виконанню постанови №АЄ13, Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 07.02.2000 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини до повноліття сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 27.01.2000 року.

У зв'язку з тривалим невиконанням зазначеного судового рішення, заявник ОСОБА_1, 02 квітня 2019 року звернулася до Марганецького міського ВДВС із заявою про надання їй можливості ознайомитися з даним виконавчим провадженням та надати розрахунок заборгованості по аліментам, а також повідомити її про вжиті державним виконавцем заходів щодо виконання вищевказаного виконавчого провадження ( а.с.6).

Як зазначає заявник у скарзі, 04 квітня 2019 року державний виконавець повідомила її про те, що через відсутність майна у боржника ОСОБА_3, нею 26 квітня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. При цьому державний виконавець дістала з виконавчого провадження постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку їй надала разом з оригіналом документу.

Заявник ОСОБА_1 вважає постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.04.2017 року, незаконною.

Так у постанові від 26.04.2017 року зазначено, що вжитими державним виконавцем заходами, майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу не виявлено, можливе місце роботи не встановлено ( а.с.5).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем, відповідно до цього Закону, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 ч.1 цієї статті, виконавець складає акт.

Разом з тим судом встановлено, що державний виконавець за місцем проживання боржника не виходила, не описувала майно боржника, на яке можна звернути стягнення.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, в тому числі і акт опису майна, запит до фіскальної служби про наявність доходів, які б свідчили про вжиття всіх можливих заходів для виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Незважаючи на зазначене, державним виконавцем Напалюк Н.О., було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, лише через закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Також зобов'язаний розглядати у встановлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, у суду відсутні дані про те, що державний виконавець на виконання вимог пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановив, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та здійснив усі можливі заходи щодо розшуку такого майна і вони виявилися безрезультатними.

Також, державним виконавцем суду не надано доказів про те, що державний виконавець відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» здійснив заходи щодо розшуку майна боржника.

Отже державним виконавцем не наданого жодного доказу, який би спростовував докази, надані заявником.

Сторонами також не заперечується той факт, що скаржник одержала копію постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.04.2017 року лише 04 квітня 2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем передчасно та з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушує права та інтереси особи, яка подала скаргу, як сторони виконавчого провадження стягувача, а тому є протиправною, підлягає скасуванню, а вимоги скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовільнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, з метою усунення допущених порушень та поновлення порушених прав стягувача, суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 продовжити здійснення виконавчого провадження № 23916753 в порядку і відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи, що оскаржувана постанова державного виконавця безумовно порушує права заявника, вони підлягають поновленню шляхом її скасування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог скарги у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 задовільнити.

Скасувати постанову державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 26 квітня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 23916753.

Зобовязати державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 продовжити здійснення виконавчого провадження № 23916753 в порядку і відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби зобовязаний повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4