Ухвала

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 553/3240/14-ц

провадження № 61-5019ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), АнтоненкоН. О., Крата В. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Яніни Вікторівни та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа - ОСОБА_6,

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльность начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Я.В. щодо непроведення перерахунку суми боргу за виконавчим провадженням від 30 серпня 2015 року №18573900 про стягнення з нього аліментів на неповнолітніх дітей.

В обґрунтування скарги зазначав, що після набрання чинності рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2014 року ним самостійно виконувалось рішення суду. Всього за період із 23 серпня 2014 року по 26 листопада 2014 року ним було перераховано аліменти на суму 49 500 грн.

Проте його неодноразові заяви залишались без відповідного реагування з боку державного виконавця. Натомість, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження 01 вересня 2015 року та неправомірно винесено постанову про звернення стягнення з усіх видів його заробітку (доходу) у розмірі 70% всіх видів доходів до погашення заборгованості, яка станом на 01 вересня 2015 року становила 61 403, 22 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що боржником заборгованість по аліментам у рамках виконавчого провадження не погашено, стягувачем не підтверджено факт сплати заборгованості та її відсутності на поточний період, тому дії державного виконавця є такими, що відповідають та узгоджуються із вимогами «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та вчинені у відповідності, в межах та у спосіб, визначеними положеннями ЗУ «Про виконавче провадження».

У березні 2019 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищевказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії органів державної виконавчої служби.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Яніни Вікторівни та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа - ОСОБА_6, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат