Справа № 755/4625/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року його виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України, який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишено в силі. Зазначає, що протиправні дії Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які виразилися в порушенні 19 жовтня 2012 року кримінальної справи відносно нього за ч. 1 ст. 190 КК України та ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України, спричинили йому матеріальну та моральну шкоду, підірвали його ділову репутацію, спричинили шкоду його інтелектуальній власності та підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України. Вказані кримінальні справи були порушені відносно нього з метою припинення проведення під стінами НБУ мирних мітингів, які позивач, як голова громадських організацій «Асоціація захисту прав вкладників та громадської організації «Захист Українського Народу», змушений проводити щочетверга з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. з метою захисту та поновлення своїх порушених конституційних прав та прав інших громадян. Так, позивачем одноособово засноване ПП «ВДК «Дім Вина «Скала», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24, яке здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, відповідно виданих ліцензій, є організатором ярмарку алкогольних напоїв «Україна виноробна «Скала», яка проводиться щороку з травня по листопад, починаючи з 2001 року та підтримується розпорядженнями КМУ та наказами Мінагрополітики України. 19 січня 2012 року та 24 січня 2012 року за ініціативи Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києва працівниками органів ДПС України в м. Києві були поведені перевірки підприємства позивача та незаконно донараховані до сплати значні суми штрафних санкцій з метою припинення господарської діяльності та ліквідації власності позивача, однак, постановами Окружного адміністративного суду за період з 2012 року по 2013 рік всі прийняті органами ДПС України в м. Києві до ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» рішення про стягнення фінансових санкцій були визнані протиправними та скасовані. 04 жовтня 2012 року під час проведення перевірок було протиправно, без рішення суду та постанови слідчого чи прокурора працівниками Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві вилучена приватна власність позивача - 8 пляшок алкогольних напоїв. Цього ж дня, до початку проведення органами ДПС України в м. Києві перевірки підприємства, Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві організував та провів, з метою підриву ділової репутації позивача, дискредитації, позбавлення ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і як наслідок наступила повна ліквідація підприємства, спецоперацію по незаконному продажу неповнолітній особі алкогольних напоїв, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення. 11 жовтня 2012 року органи ДПС України в м. Києві, на підставі листа Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10 жовтня 2012 року № 7/7-5/59 «Про проведення перевірки», прийняли протиправне розпорядження від 11 жовтня 2012 року № 3034/10/21-213 «Про анулювання ліцензії «ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями по вул. Луначарського, 24 в м. Києві, однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року визнано протиправним та скасовано розпорядження ДПС України в м. Києві про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями підприємству, належному позивачу. Крім того, 25 жовтня 2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві було проведено обшук орендованих ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» нежитлових приміщень, та вилучено комп'ютерну техніку, кадрову та бухгалтерську документацію, алкогольні напої, що суттєво позбавило позивача права на належний судовий захист та вирішення справи судом по сфабрикованому Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо нього кримінальному провадженні від 21 листопада 2012 року за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України в менш короткий термін ніж 5 років. Просить стягнути з відповідача Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві через Держаний бюджет України збитки у вигляді неотриманого доходу (упущеної вигоди), оскільки позбавлення його ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями спричинило йому збитки у вигляді неотриманого доходу, який він би зміг отримати за звичайних умов при здійсненні щоденної роздрібної торгівлі алкогольними напоями в період з 18 жовтня 2012 року по 18 грудня 2012 року. Зазначає, що всього заподіяна шкода складається з: вартості вилучених алкогольних напоїв - 1 072,00 грн.; шкоди у вигляді неотриманого доходу внаслідок фактичного припинення діяльності позивача в період з 18 жовтня 201 року по 18 грудня 2012 року - 496 000,00 грн.; шкода, завдана внаслідок зриву проведення у 2012-2015 роках національної спеціалізованої постійно діючої виставки ярмарки алкогольних напоїв «Україна виноробна «Скала 2012-2016» - 615 000,00 грн.; шкода у вигляді неотриманого одходу позивача через втрату покупців та виручки - 300 450,00 грн.; моральна шкода - 691 000,00 грн.; шкода у вигляді неотриманої авторської винагороди (рояльті) - 510 000,00 грн. та витрати на юридичну допомогу - 14 000,00 грн., а всього 2 627 522,00 грн.

В серпні 2017 року відповідач Державна казначейська служба України подала заперечення на позов, з яких вбачається, що позовні вимоги не визнаються виходячи з наступного. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві внаслідок порушення кримінальної справи по тих же епізодах, що і зазначені в даному позові. 28 лютого 2017 року Казначейством перераховано на користь ОСОБА_1 зазначені кошти. Крім того, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває 5 цивільних справ за позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої порушенням тих же кримінальних справ, що зазначені і в даному позові.

В серпні 2018 року позивач надав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь 2 627 522,00 грн. шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду.

В серпні 2018 року відповідач Державна казначейська служба України подала заперечення на позов, з яких вбачається, що позовні вимоги не визнаються виходячи з наступного. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві внаслідок порушення кримінальної справи по тих же епізодах, що і зазначені в даному позові. 28 лютого 2017 року Казначейством перераховано на користь ОСОБА_1 зазначені кошти. Крім того, позивач просить задовольнити позов за відсутності достеменного підтвердження (чинного рішення суду, висновку службового розслідування тощо) того,що шкоду йому завдано саме посадовими (службовими) особами Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Вимоги позивача про стягнення неодержаного доходу базуються лише на статистичних даних податкового обліку, власного розрахунку можливого прибутку у разі здійснення діяльності ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» та дохід через зрив постійно діючої виставки ярмарку алкогольних напоїв «Україна виноробна «Скала 2012-2015». Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного одходжу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії. Щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу авторської винагороди зазначає, що ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» не довело, що вжито всіх можливих заходів щодо належного виконання зобов'язання і виходячи з вимог цивільного законодавства та з огляду на обставини справи за невиконання зобов'язання, відповідальність повинен нести боржник, а саме ПП «ВДК «Дім Вина «Скала».

Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року клопотання позивача про призначення судової економічної експертизи задоволено, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року провадження у справі відновлено.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства,встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Згідно протоколу № 1 зборів учасників ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» від 01 вересня 2010 року, ОСОБА_1 призначено генеральним директором «ВДК «Дім Вина «Скала» (т. 1 а.с. 42).

19 жовтня 2012 року заступником прокурора Дніпровського району м. Києва винесена постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 КК України (т. 1 а.с. 11).

Крім того, 19 жовтня 2012 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесена постанова про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 199 КК України (т. 1 а.с. 12).

25 жовтня 2012 року слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві виніс постанову про проведення обшуку на ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24 на підставі чого було складено протокол обшуку (т. 1 а.с. 44, 44 зворот).

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 виправдано за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 1 ст. 172 КК України (т. 1 а.с. 13-21). Вказаний вирок залишений без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 22-24).

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України (в редакції 1970 року), обшук проводиться в тих випадках, коли є достатні підстави вважати, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі чи забезпечення цивільного позову, знаходяться в певному приміщенні або місці чи в якої-небудь особи.

Згідно ч. 3 ст. 177 КПК України, обшук проводиться за вмотивованою постановою слідчого з санкції прокурора чи його заступника, за винятком житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 186 КПК України, при обшуку та виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи, а також цінності і майно обвинуваченого або підозрюваного, з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна. Предмети і документи, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до справи. Всі документи і предмети, які підлягають вилученню, слідчий повинен пред'явити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього списку з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак.

Згідно ст. 188 КПК України, про проведення обшуку або виїмки слідчий складає протокол у двох примірниках з додержанням правил ст. 85 цього Кодексу. В протоколі зазначаються: підстави для обшуку або виїмки, приміщення чи інше місце, в якому було проведено обшук або виїмку; особа, у якої проведено обшук або виїмку; дії слідчого і результати обшуку або виїмки. Щодо кожного предмета, який підлягає вилученню, повинно бути зазначено, в якому місці і при яких обставинах він був виявлений.

За змістом ч. 1 ст. 189 КПК України, другий примірник протоколу обшуку або виїмки, а також другий примірник опису вручається особі, у якої проведено обшук або виїмку, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім'ї або представником житлово-експлуатаційної організації чи місцевої Ради народних депутатів.

Позивач ОСОБА_1 в своєму позові зазначає, що Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві у нього протиправно вилучено 9 пляшок горілки на суму 277,20 грн. та 28 пляшок горілки на суму 795,20 грн., а всього на загальну суму 1 072,40 грн.

Так, матеріалами справи встановлено, що 04 жовтня 2012 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві була складена розписка про вилучення 8 пляшок горілки (т. 1 а.с. 73).

Жодного доказу про те, що Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві було вилучено саме 37 ляшок горілки на загальну суму у 1 072,40 грн. позивачем не надано, а також не надано доказів про найменування вилучених алкогольних напоїв та вартості кожної пляшки, а тому вимога про відшкодування вартості вилучених алкогольних напоїв до задоволення не підлягає.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування шкоди у вигляді неотриманого доходу (упущеної вигоди) внаслідок фактичного припинення діяльності ПП «ВДК «Дім Вина «Скала», відшкодування шкоди у вигляді неотриманих доходів внаслідок зриву проведення у 2012-2015 роках національної спеціалізованої постійно діючої виставки ярмарку алкогольних напоїв «Україна виноробна «Скала 2012-2016», суд виходить з наступного.

19 січня 2012 року Голова комісії з проведення реорганізації РУ Департаменту САТ ДПА України в м. Києві виніс наказ № 10 «Про проведення фактичної перевірки» у термін з 19 січня 2012 року по 28 січня 2012 року ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24 (т. 1 а.с. 43).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року визнано протиправним та скасовано наказ РУ Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України в м. Києві від 04 жовтня 2012 року № 504 про проведення фактичної перевірки ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» (т. 2 а.с. 185-187).

11 жовтня 2012 року заступником начальника управління РУ Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України в м. Києві за № 3034/10/21-213 видано розпорядження про анулювання ліцензії ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24 (т. 1 а.с. 45).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Департаменту САТ ДПС України від 11 жовтня 2012 року № 3034/10/21-213 про анулювання ліцензії на право здійснення розбірної торгівлі алкогольними напоями ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» (т. 2 а.с. 188-191).

Згідно звіту про оцінку неотриманого доходу (упущеної вигоди), який ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» могло б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, що виникла внаслідок позбавлення ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» (ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в період з 18 жовтня 2012 року по 18 грудня 2012 року та фактичного припинення діяльності з реалізації алкогольних напоїв, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24, складеного СПД ТОВ «Адаміл», станом на 19 жовтня 2017 року, вартість неотриманого доходу (упущеної вигоди), без урахування інфляції становить 273 094,48 грн., з врахуванням інфляції (грошовий еквівалент завданої ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» шкоди через очікуваний, але не отриманий дохід внаслідок втрати покупців з 04 жовтня 2012 року по 19 жовтня 2017 року) становить 608 464,88 грн.; підрив іміджу ділової репутації, зниження престижу та підрив довіри ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» являються складовими чати снами неотриманого доходу (упущеної вигоди); грошова компенсація за використання ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» Твору - «малюнок» ІНФОРМАЦІЯ_1 власника майнового авторського права на твір ОСОБА_1 створеного у 1992 році та переданого на використання ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» згідно ліцензійного договору від 29 грудня 2012 року № 21-3161 та від 29 грудня 2014 року № 21-6155, торгівельної марки «Скала», належній ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтв на знаки для товарів і послуг від 15 травня 2002 року № 25070, від 15 травня 2002 року № 2571 у 2012-2017 роках відповідно, також являються складовою частиною неотриманого доходу (упущеної вигоди), вартість якої вказана в п. 1 цього висновку і визначається положеннями ліцензійного договору (т. 1 а.с. 239-250, т. 2 а.с. 1-17).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 117 від 20 лютого 2013 року, затверджено перелік вітчизняних та зарубіжних виставково-ярмаркових заходів, які будуть проводитися у 2013 році за участю Мінагрополітики, серед яких є «Скала-2013», термін проведення 14 травня-01 листопада 2013 року (т. 1 а.с. 54-56). Крім того, КМУ винесено розпорядження № 605-р від 25 червня 2014 року «Про затвердження переліку виставок і ярмарків, що проводитимуться в Україні у 2014 році, яким надається статус міжнародних і національних, серед яких ПП «ВДК «Дім Вина «Скала», термін проведення - травень-листопад 2014 року (т. 1 а.с. 57-59).

В матеріалах справи наявне рішення Господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року, яким стягнуто з ГУ Міндоходів на користь ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» 44 760,00 грн. збитків, 208 946,35 грн. упущеної вигоди, 17 000,00 грн. моральної шкоди (т. 2 а.с. 192-197).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в межах розгляду даної справи не потребують доказуванню обставини, встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року, а саме вказаним рішенням позивачу відшкодовано неотриманий дохід (упущена вигода), шкода, завдана зривом проведення виставки-ярмарки алкогольних напоїв та фестиваль «Україна виноробна «Скала», а тому вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки вони встановлені в рішенні Господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути на його користь шкоду, завдану внаслідок втрати покупців та виручки в розмірі 300 450,00 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаної позовної вимоги, а тому вона до задоволення також не підлягає.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 виправдано за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 1 ст. 172 КК України (т. 1 а.с. 13-21). Вказаний вирок залишений без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 22-24).

Положеннями ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України вирішені.

Крім того, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року вирішено питання щодо відшкодування ОСОБА_1 завданої моральної шкоди за час перебування під слідством та судом за ч.ч. 1, 2 ст. 172 КК України.

Таким чином, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, завданої Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві вже вирішені, а тому до задоволення не підлягають.

Однією із позовних вимог позивача є відшкодування шкоди у вигляді неотриманої авторської винагороди, позивач посилається на те, що у зв'язку з протиправними діями Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві йому не було виплачено авторську винагороду за ліцензійними договорами, укладеними між позивачем та ПП «ВДК «Дім Вина «Скала».

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» укладено ліцензійний договір № 21-6131 за змістом якого Твір-Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1» - створено Автором - ОСОБА_1 у 1992 році та як Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1» та оприлюднено в липні 2000 року, Державна служба інтелектуальної власності України 22 липня 1999 року внесла відповідні відомості до Реєстру та 15 травня 2002 року видала ОСОБА_1 відповідне Свідоцтво № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг на складові частини Твору-Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1». За змістом п. 2 договору, ліцензіар за винагороду передає ліцензіату невиключну ліцензію на право використання Твору ліцензіара, в обумовлених договором межах та на визначений договором строк, а ліцензіат зобов'язаний виплатити винагороду за використання твору га умовах, зазначених в договорі (т. 1 а.с. 84-86).

Крім того, 29 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПП «ВДК «Дім Вина «Скала» укладено ліцензійний договір № 21-6131 за змістом якого Твір-Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1» - створено Автором - ОСОБА_1 у 1992 році та як Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1» та оприлюднено в липні 2000 року, Державна служба інтелектуальної власності України 22 липня 1999 року внесла відповідні відомості до Реєстру та 15 травня 2002 року видала ОСОБА_1 відповідне Свідоцтво № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг на складові частини Твору-Малюнок «ІНФОРМАЦІЯ_1». За змістом п. 2 договору, ліцензіар за винагороду передає ліцензіату невиключну ліцензію на право використання Твору ліцензіара, в обумовлених договором межах та на визначений договором строк, а ліцензіат зобов'язаний виплатити винагороду за використання твору га умовах, зазначених в договорі (т. 1 а.с. 87-89).

За змістом вказаних договорів, позивач мав право на щомісячну авторську винагороду у вигляді рояльті в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

За загальним правилом до ліцензійного договору застосовують загальні норми цивільного законодавства про зобов'язання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В судовому засіданні жодних доказів та пояснень з приводу неотримання позивачем рояльті, в період 2012-2016 років, саме внаслідок протиправних дій відповідача - Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві позивачем не надано, а тому вказана позовні вимога є безпідставною та необґрунтованою.

Крім того, в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження обставина відшкодування коштів позивача в зв'язку з наданням юридичної допомоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу надавалася правнича допомога у відповідності до норм зазначеного Кодексу, то вказана позовна вимога до задоволення також не підлягає.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в за дводенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 610, 614, 1109, 1176 ЦК України, ст.ст. 1-13, 76-83, 89, 137, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Н.О.Яровенко