П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/6059/16-ц

Номер провадження 22-ц/824/1103/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - ВербовоїІ.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Маличівської Н. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т. В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 19 314 грн. 17 коп. за кредитним договором № б/н від 29 грудня 2009 року, а саме заборгованість за кредитом - 1 971 грн. 43 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13 046 грн. 83 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 900 грн., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (відсоткова складова) - 895 грн. 91 коп., судових витрат у розмірі 1 378 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 29 грудня 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вищевказаний договір було укладено шляхом підписання заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» склала кредитний договір.

Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору банк залишив за собою право на зміну кредитного ліміту, тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, натомість ОСОБА_2 не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачений строк дії договору, а саме 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом дії договору жодна із сторін не повідомить іншу про припинення його дії, він автоматично продовжується на той самий строк.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року (а.с. 35 - 39) відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» 20 липня 2016 року направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення норм процесуального та матеріального права, просило скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що відповідно до умов договору № б/н від 29 грудня 2009 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 20 березня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19 314 грн. 17 коп.

Скаржник вважає, що відповідач надала свою згоду, на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складають між нею та банком договір.

Тобто, поставивши свій підпис в Заяві, відповідач засвідчила свою згоду з усіма умовами кредитування.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась кредитним лімітом та погашала заборгованість, а, отже, виконувала умови кредитного договору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року (а.с. 75) відмовлено в відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 квітня 2017 року (а.с. 102 - 103) касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалу апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2017 року (а.с. 124) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк».

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року (а.с. 160 -163) касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2017 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року (а.с. 167) задоволено клопотання ПАТ КБ «Приватбанк», поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року (а.с. 169) зупинено апеляційне провадження у даній справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року (а.с. 179) поновлено апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засідання з повідомленням учасників справи.

Представник позивач та відповідач чи його представник до суду апеляційної не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2009 ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву, у якій висловила бажання отримати картку з кредитним лімітом у сумі 500 грн. (а.с. 8).

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надала свою згоду, що дана Заява разом Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, крім того, підтвердила ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, а також Тарифами банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки неможливо встановити, у якій редакції вони діял на момент підписання кредитного договору і з якою редакцією була ознайомлена відповідач.

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг не є належним доказом досягнення згоди між сторонами стосовно всіх істотних умов договору.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з оглядку на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Частиною 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов'язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов'язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов'язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов'язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Відповідно до п. 1.2 Умов та правил надання банківських послуг ці умови регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку Клієнта, а також інших банківських послуг, вказаних в Заяві.

Пунктом 3.1 вищезазначених Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначається в Заяві і в Пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмінки банку» Заяви.

Згідно з п. 3.3 підписання даного договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Як вбачається з матеріалів справи, у Анкеті-заяві зазначені лише дані ОСОБА_2 та те, що остання просить видати їй картку «Універсальна» та встановити кредитний ліміт у розмірі 500 грн.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, тип банківської картки, яку отримала відповідач, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви вбачається, що відповідач підтвердила ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення ОСОБА_2 з Пам'яткою клієнта, яка є невід'ємною складовою договору про надання банківських послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем не надано підписаних відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, не надано будь-яких відомостей стосовно номеру карткового рахунку, відкритого на ім'я відповідача, та даних щодо відсоткової ставки і типу кредитної картки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження суми заборгованості по відсотках, виходячи з ставки 30% річних, на що посилається у позовній заяві, а також заборгованості по пені і штрафам, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.

Розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, не є належним підтвердженням наявності цієї заборгованості, оскільки з нього неможливо встановити, які саме тарифи застосовувались при її нарахуванні.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи, що в матеріалах відсутні відомості щодо досягнення сторонами згоди стосовно всіх істотних умов договору, оскільки на Умовах та правилах надання банківських послуг відсутній підпис ОСОБА_2, а з Анкети-заяви не можливо встановити всі істотні умови кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність представником позивача факту наявності заборгованості за кредитним договором, а відтак відмовляє в задоволенні апеляційнох скарги з підстави недоведеності наявності заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В.Шахова