Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3, управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.08.1989 року її матері ОСОБА_4, Білоцерківським виробничим взуттєвим обєднанням був виданий ордер №104 на зайняття в сімейному гуртожитку Білоцерківського виробничого взуттєвого обєднання кімнати №1 в будинку №8 по вул. Пролетарській в м. Біла Церква Київської області. 25.07.2018 року ОСОБА_4, померла. В даній квартирі з 1989 року зареєстровані позивач, її брат ОСОБА_3 та відповідач - сестра позивача, яка з 2008 року в квартирі не проживає, після укладення шлюбу добровільно забрала всі свої речі, залишила ключі та переїхала проживати до свого чоловіка в с. Антонів, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, виписатись з квартири добровільно не бажає, не зявляється за місцем своєї реєстрації. Позивач не може оформити субсидію, несе додаткові витрати по утриманню майна, а тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування цим житлом; стягнути судові витрати по справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов не визнала.

Третя особа - ОСОБА_3 позов підтримав.

Представник - Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради не направили до суду свого представника, подали суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, Білоцерківським виробничим взуттєвим обєднанням 30.08.1989 року був виданий ордер №104 на зайняття в сімейному гуртожитку Білоцерківського виробничого взуттєвого обєднання кімнати №1 в будинку №8 по вул. Пролетарській в м. Біла Церква Київської області. В ордері зазначений склад сімї: ОСОБА_5 - дочка; ОСОБА_3 - син; ОСОБА_6 - дочка; ОСОБА_1 - дочка. Наведене підтверджується копією ордеру №104 від 30.08.1989 року (а.с.8).

Згідно до копії відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 12.11.2018 року №3464 на від 05.11.2018 року, будинок №8 по вул. Пролетарській в м.Біла Церква Київської області має статус - багатоквартирний житловий будинок.(а.с.15).

Встановлено, що 25.07.2018 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.14).

Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім'ї № 6151 від 18.10.2018 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з 15.11.1989 року: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, також у вказаній квартирі зареєстрований з 08.05.2015 року малолітній син позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно інформації Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області від 03.04.2019 р. № 126, встановлено, що ОСОБА_2Є, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає на території с.Антонів Сквирського району Київської області без реєстрації місця проживання.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.03.2019 року спадкова справа після смерті 25.07.2018року ОСОБА_4 не заводилася.

Позивач суду пояснила, що її мама, ОСОБА_4 отримала квартиру для проживання разом зі своїми чотирма дітьми. В даній квартирі з 15.11.1989 року зареєстровані: позивач, її брат ОСОБА_3, її сестра ОСОБА_2, також у вказаній квартирі зареєстрований з 08.05.2015 року малолітній син позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. 25.07.2018 року ОСОБА_4, померла. Відповідач ОСОБА_8 з 2008 року в квартирі не проживає, вийшла заміж, добровільно забрала всі свої особисті речі із квартири та переїхала проживати до свого чоловіка в с.Антонів, Сквирського району. З того часу відповідач жодного разу не зявлялася за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, житлом не цікавиться, не приймає участі у проведенні ремонтів, в квартирі відсутнє майно а також речі відповідача. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилися. У позивача з відповідачем склалися недоброзичливі відносини. Позивач зазначає, що в даний час у неї тяжке матеріальне становище, вона має на утриманні малолітнього сина, її брат ОСОБА_3, не працює, в квартирі 2 кімнати і не має місця для проживання відповідача. Позивач вважає, що відповідач не має права на користування спірною квартирою, чи на участь в приватизації житла.

Відповідач суду пояснила, що дійсно зареєстрована, але не проживає близько 10 років в квартирі АДРЕСА_2, оскільки не мала можливості проживати в ній. В 2004 році її побив брат, а тому вона була вимушена винаймати собі житло. Позивач з братом змінили замки від вхідних дверей, не дають відповідачу ключів, не впускають її до квартири. Відповідач сама утримувала маму. Саем відповідач повністю несла витрати на лікування та догляд за ОСОБА_4. Відповідач несла витрати, повязані з похованням матері. Відповідач пропонувала приватизувати квартиру на трьох, щоб мати у власності якусь частину, оскільки має рівні права з позивачем та третьою особою по справі. Відповідач ніколи не втрачала інтерес до квартири, не відмовлялася від проживання, але її сестра ОСОБА_1 та брат чинять перешкоди відповідачу в користуванні житлом. Відповідач після смерті матері хотіла прийняти спадщину у вигляді частини спірної квартири, але позивач відмовляється надати їй документи на квартиру.

Третя особа - ОСОБА_3 суду пояснив, що його сестра ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, але не проживає в ній більше 10 років, оскільки після того як вийшла заміж переїхала жити до свого чоловіка в село. Фактично в квартирі проживає він з позивачем та дитина позивача. ОСОБА_3 ствердив, що змінював замки в спірній квартирі та не надавав відповідачу ключі. У ОСОБА_2 відсутній вільний доступ до квартири, де вона зареєстрована.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, яка є сусідкою позивача протягом 5 років, суду показала, що іноді буває в квартирі позивача, але ОСОБА_2 не знає, ніколи не бачила, в квартирі проживає позивач зі своїм малолітнім сином та братом. Свідок ОСОБА_10, яка приходиться сестрою сторін, суду показала, що спірну квартиру отримувала їх мама, до 1997 року всі вони жили разом. В 2001 році свідок переїхала жити в с.Антонів, а згодом і ОСОБА_2, вийшла заміж, та переїхала жити в с. Антонів. Спочатку вони з сестрою ОСОБА_2, приїздили в квартиру мами, а потім їх почали не пускати, доводилось ночувати у куми, згодом брат змінив замки в квартирі. Мама сторін проживала у вітчима. ОСОБА_2 опікувалася здоровям матері, власним коштом організувала поховання матері, а позивач та ОСОБА_3, навіть, не були на похоронах матері. Відповідач має право на отримання частки від квартири, що належала матері. Позивач бажає, щоб ОСОБА_2 не приймала участі в приватизації житла.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

За ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК),необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Отже, у разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Проаналізувавши надані суду докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не знайшов свого підтвердження в суді. Відповідач користувалася спірною квартирою та не втратила інтерес до неї, але в силу різних обставин, таких як одруження, наявність сварок між сторонами, обоюдних претензій, наявність неприязних відносин, що склалися між відповідачем та її сестрою з братом, - ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. Встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірною квартирою, були змінені замки від вхідних дверей. Відповідач не має доступу до житла де зареєстроване її місце проживання. Позивач в судовому засіданні заперечила право відповідача на користування вказаною квартирою, але вказала на обовязок відповідача щодо утримання цієї квартири. Позивач безпідставно наділяє себе правом наймача визначати право на користування житлом іншими особами, які зареєстровані в квартирі.

Керуючись ст..ст. 9,71,72,163 ЖК України, ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3, управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.04.2019 року.

СуддяОСОБА_11