Провадження № 2/686/4268/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої- судді Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири,

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири. В обґрунтування позову позивач вказала, що 26.10.2002 року між ОСОБА_4 та нею було укладено шлюб, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.10.2017 року, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.12.2017 року. За час перебування у шлюбних відносинах ними було придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.12.2003 року посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М., зареєстрований в реєстрі за №8498.

Так як відносини подружжя на той час ґрунтувалися на принципі взаємної довіри, у неї не було підстав для заперечень проти оформлення права власності виключно на відповідача. У зв`язку з цим, вказане майно подружжя було зареєстровано на ОСОБА_4

Згоди щодо поділу спільного майна в добровільному порядку досягти не вдається, відповідач заперечує, що їй належить частка у даній квартирі мотивуючи це тим, що право власності на цю квартиру зареєстровано за ним, а тому він є її одноособовим власником, з огляду на що вона змушена звертатись до суду. З врахуванням наведеного, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснивши, що у добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу майна.

Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач визнає позов, та ніколи не заперечував право власності позивача на частину квартири АДРЕСА_1 , тому судовий збір з нього не підлягає стягненню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 26.10.2002 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1828, розірвано.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.12.2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2017 року залишено без змін.

29.12.2003 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №8498, ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2470294 від 29.12.2003 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2017 року; Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.12.2017 року; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 ; договором купівлі-продажу від 29.12.2003 року; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2470294 від 29.12.2003 року; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №160516565 від 21.03.2019 року.

Згідно ч.ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду у пунктах 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відтак, положеннями ст. 60 СК України визначено презумпцію, відповідно до якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідач позовні вимоги визнає та що відповідач ніколи не заперечував право позивачки на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2424,95 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 60, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.368 ЦК України, ст.ст. 2,12,13,76,82,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жителькою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 2424,95 грн..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду - 23.09.2019 року.

Суддя: