Ухвала

22 квітня 2019 року

місто Київ

справа № 639/224/16-ц

провадження № 61-46386ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне підприємство фірма «Лідер», про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

І. У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Приватне підприємство фірма «Лідер» (далі- ППФ «Лідер») про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, яку в подальшому уточнила, та просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти на загальну суму 1 531 686, 54 грн, а саме: набуті відповідачем без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі 952 690, 21 грн, що станом на 04 вересня 2017 року еквівалентно 37 000, 00 дол. США; проценти у розмірі 188 889, 37 грн за користування відповідачем безпідставно одержаними грошовими коштами; інфляційні втрати у розмірі 354 563, 88 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час користування відповідачем безпідставно одержаними грошовими коштами; три відсотки річних у розмірі 35 543, 08 грн за весь час користування відповідачем безпідставно одержаними грошовими коштами; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн, а також понесені судові витрати на загальну суму 132 165, 61 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року позов задоволено частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 набуті відповідачем без достатньої правової підстави грошові кошти в сумі 952 690, 21 грн., що за курсом НБУ станом на 04 вересня 2017 року еквівалентно 37 000, 00 дол. США; проценти у розмірі 188 889, 37 грн за користування відповідачем безпідставно одержаними грошовими коштами; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 35 543, 08 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ІІ. 28 березня 2019 року ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Заявник зазначає, що, ухваливши рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів за розписками від 08 січня 2013 року, 01 квітня 2013 року та 28 серпня 2013 року в сумі 952 690, 21 грн, процентів у розмірі 188 889. 37 грн та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 35 543, 03 грн, суд вирішив питання про права, інтереси та обов'язки поручителя ОСОБА_1, яка фактично стала боржником по зазначеним зобов'язаннях.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Тлумачення частини першої та четвертої статті 389 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що касаційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки лише після розгляду апеляційною інстанцією її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, оскільки саме суд першої інстанції визначає суб'єктний склад сторін.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що ОСОБА_1 до Верховного Суду звернулася від власного імені як особа, яка не брала участі у справі, та вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси. Судом встановлено, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 у апеляційному порядку не оскаржувала.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не була учасником справи, з апеляційною скаргою як особа, яка не брала участі у справі, на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року до апеляційного суду не зверталась, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне підприємство фірма «Лідер», про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний