Справа № 712/2287/19
Провадження № 2/712/2119/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі МОГИЛА І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом МКРТЧАН Іветти Борисівни до МКРТЧАН ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 05 січня 1991 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного життя, ними набуто нерухоме майно у вигляді житлового будинку житловою площею 60,90 квадратних метрів з надвірним спорудами, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини, що знаходяться за адресою: місто Черкаси, Соснівський район, вулиця Благовісна, буд. № 221. Оскільки мирно розділити майно відповідач відмовляється, тому звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 21 березня 2019 року на 10-00 год. в спрощеному провадженні.

В судове засідання представник позивача скерував заяву в якій просив визнати нерухоме майно у вигляді житлового будинку, житловою площею 60,90 квадратних метрів з надвірним спорудами, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. №221 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_2 право особистої власності на Ѕ (одну другу) домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. №221 та складається житлового будинку житловою площею 60,90 квадратних метрів та надвірних споруд, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, відзив на позов не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, ОСОБА_3, перебуває з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 05 Січня 1991 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-СЛ № 377694, видане відділом реєстрації актів громадянського стану міста Єреван.

За час сумісного життя, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 26 грудня 2003 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 19795, сторонами набуто нерухоме майно у вигляді житлового будинку житловою площею 60,90 квадратних метрів з надвірним спорудами, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини, що знаходяться за адресою: місто Черкаси, Соснівський район, вулиця Благовісна, буд. № 221.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто чинним законодавством встановлена презумпція спільної власності подружжя на майно набуте за час шлюбу.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким, чином, враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу нерухоме майно у вигляді житлового будинку, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за можливим розподілити його виходячи з правил рівності часток.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 259, 265, 273, 354, ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 72 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16, ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати нерухоме майно у вигляді житлового будинку, житловою площею 60,90 квадратних метрів з надвірним спорудами, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. № 221 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 Іветти Борисівни та ОСОБА_6.

Розділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_6 Іветтою Борисівною право особистої власності на Ѕ (одну другу) домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. № 221 та складається з житлового будинку, житловою площею 60,90 квадратних метрів та надвірних споруд, які складаються з двох гаражів, сараю, льоху, огорожі та свердловини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Повний текст рішення складено 17 квітня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_6 Іветта Борисівна, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_2 прож. ІНФОРМАЦІЯ_2.