Ухвала

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа №522/4602/17-ц

провадження № 61-1672св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідачі, позивачі за зустрічним позовом: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року в складі колегії суддів Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог указував, що 21 грудня 2015 року сторони уклали нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язався продати жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,060 га, ОСОБА_5 зобов'язалася продати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,060 га, а ОСОБА_4 зобов'язався придбати вказані житлові будинки не пізніше 21 червня 2016 року. За вказаним договором в день підписання відповідачі отримали від позивача 235 464,14 грн, що еквівалентно 10 000 доларам США.

З урахуванням змін до договору, внесених додатковими договорами від 09 та 31 березня, 19 травня, 15 липня, 02 грудня 2016 року продавці отримали від покупця в рахунок майбутнього продажу зазначеного в договорі нерухомого майна 2 948 394 грн, що еквівалентно 115 000 доларам США. Граничний строк укладення договору купівлі-продажу сторони встановили не пізніше 01 березня 2017 року. У встановлений строк договір купівлі-продажу сторони не уклали, відповідачі ухиляються від відчуження зазначених будинків.

Крім того, позивач зазначав, що ОСОБА_6 не повертає позивачу грошові кошти, отримані ним в борг за розписками від 29 листопада 2016 року в сумі 28600 доларів США та від 23 грудня 2016 року в сумі 731 долар США.

Посилаючись на те, що кошти за розписками були передані відповідачам в рахунок оплати за попереднім договором, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 115 000 доларів США,отриманих ними за попереднім договором, у подвійному розмірі, 60 000 доларів штрафних санкцій відповідно до пункту 16 попереднього договору, 5 142 грн як 3% річних, 500 000 грн моральної шкоди, 29 331 доларів США, а також та 2 000 грн отриманих відповідачами за розписками та 22 820 грн судових витрат.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 ухиляється від здійснення повного розрахунку з продавцями та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Ними були підготовлені всі необхідні документи для продажу та запрошено позивача для укладення договорів до приміщення приватного нотаріуса ЛічманІ. М. Згідно свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом, продавці в обумовлений час перебували у приміщенні нотаріуса, однак ОСОБА_4 до нотаріальної контори не з'явився. Просили розірвати попередній договір.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення коштів задоволені частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу задоволені частково. Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 21 грудня 2015 року, розірвано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 432 959,66 грн, що є різницею між грошовою сумою 2 948 394 грн, отриманою ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до пункту 5 додаткової угоди від 02 грудня 2016 року до попереднього договору та грошовою сумою 1 515 434,34 грн, що є штрафною санкцією відповідно до пунктів 5 та 16 додаткового договору від 19 травня 2016 року до попереднього договору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що основний договір купівлі-продажу не укладено сторонами з вини ОСОБА_4, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суми завдатку, штрафних санкцій, 3% річних, моральної шкоди та судових витрат відсутні. ОСОБА_4 не довів, що грошові кошти за розписками він передав ОСОБА_6 в рахунок оплати за попереднім договором, тому вони не підлягають стягненню з відповідачів. Оскільки основний договір купівлі-продажу не був укладений з вини ОСОБА_4, попередній договір підлягає розірванню.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення коштів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2000 грн та 29 331 долар США за договорами позики, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 791 350,38 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти, отримані як аванс у розмірі 115 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 3 100 338,70 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рівних частках судові витрати в розмірі 8 000 грн за подання позову, 320 грн за забезпечення позову, 8880 грн за подання апеляційної скарги, 3 961,45 грн за надання правової допомоги, а всього 21 081,45 грн. В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що основний договір купівлі-продажу не було укладено з вини обох сторін попереднього договору, оскільки кожна зі сторін не виконала умови попереднього договору. за таких обставин та відповідно до статті 635 ЦК України припинив свою дію, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_4 про повернення йому 2 948 394 гривні, що еквівалентно 115 000 доларів США, підлягають задоволенню. При цьому апеляційний суд уважав, що ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не завдаток, а аванс та зробив висновок, що відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій, неустойки, моральної шкоди застосуванню не підлягає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

29 березня 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мотивована тим, що апеляційний суд скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, яке було ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що апеляційний суд, визнаючи передані ОСОБА_9 грошові кошти авансом, не врахував, що відповідно до норм чинного законодавства завдатком визнається грошова сума, сплачена в порядку забезпечення будь якого грошового зобов'язання; не звернув уваги на те, що основний договір купівлі-продажу не було укладено саме з вини продавців, які не вчасно підготували документи для продажу будинків. Факт того, що ОСОБА_4 не прибув до нотаріальної контори 01 березня 2017 року, не свідчить про наявність його вини в неукладені основного договору купівлі-продажу; ураховуючи те, що основний договір купівлі-продажу не укладено з вини відповідачів, висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову про стягнення з них штрафу в сумі 60 000 доларів США та моральної шкоди є необґрунтованим. Крім того, апеляційний суд, стягуючи з відповідачів судові витрати, не звернув увагу на те, що оплата правової допомоги складала 14 500 грн.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

12 березня 2018 року від ОСОБА_4 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який мотивований тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

14 березня 2018 року від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, який мотивований тим, що обставини, викладені в касаційній скарзі ОСОБА_4 не відповідають встановленим обставинам суду першої інстанції, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

У квітні 2019 року від ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до Верховного Суду надійшла нотаріально посвідчена заява про затвердження мирової угоди із проектом мирової угоди.

Перевіривши доводи заяви про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 408 ЦПК України визначено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

2. Мотивувальна частина

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються виключно прав і обов'язків сторін справи.

Затвердження судом цієї мирової угоди відповідає вимогам чинного законодавства України.

Наслідки закриття провадження в справі, передбачені статтями 207, 208 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

Керуючись статтями 207, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_5та ОСОБА_6 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про про розірвання попереднього договору купівлі-продажу задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на таких умовах:

«1. Підписанням даної мирової угоди ОСОБА_4 підтверджує отримання від ОСОБА_6, ОСОБА_5 грошової суми у розмірі 145 000 доларів США, отриманих ними за попереднім договором від 21 грудня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М. та зареєстрованим у реєстрі за №4625 (зі змінами, внесеними договорами від 09 березня 2016 року, 31 березня 2016 року, 19 травня 2016 року, 15 червня 2016 року. 02 грудня 2016 року), в рахунок продажу житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, та за борговою розпискою.

2. Сторони узгоджують, що не мають один до одного матеріальних або моральних претензій, пов'язаних з виконанням попереднього договору від 21 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., номер у реєстрі №4625 (зі змінами, внесеними договорами від 09 березня 2016 року, 31 березня 2016 року, 19 травня 2016 року, 15 червня 2016 року, 02 грудня 2016 року) та борговими зобов'язаннями ОСОБА_6, ОСОБА_5.

3. Сторони свідчать, що досягнуті за даною угодою домовленості відповідають внутрішній волі сторін.

4. Дана мирова угода складена в чотирьох оригінальних екземплярах, по одному для кожної із сторін та для Верховного Суду.

5. Наслідки закриття провадження в справі, передбачені статтями 207, 208 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі».

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5та ОСОБА_6 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило