Справа № 305/1385/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Готри Т.Ю.,

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 07 грудня 2018 року, повний текст рішення складено 13.12.2018, ухваленого суддею Бліщ О.Б., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2007 року, який рішенням Рахівського районного суду від 19 січня 2016 року між ними розірвано. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею.

За рішенням Рахівського районного суду від 22.02.2016 відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на сина у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, починаючи з 19.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини. З часу ухвалення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо.

Оскільки вона одна не може забезпечити належний рівень життя сина, а відповідач є молодою особою працездатного віку без вад зі здоров'ям, працює за кордоном, інших осіб на утриманні не має, тому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання сина ОСОБА_4, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рахівського районного суду від 7 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Рахівського районного суду від 22 лютого 2016 року, та встановлено їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грнивень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду в частині збільшення розміру аліментів скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, встановивши їх на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів дійшов помилкового висновку про наявність мінливого доходу відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень, взявши до уваги лише припущення позивача про те, що він працює за кордоном, без надання належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Реус Ю.А. апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача Реуса Ю.А., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони з 15 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рахівського районного суду від 19 січня 2016 року між ними розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Рішенням Рахівського районного суду від 22.02.2016 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 19.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Згідно довідки виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області №942 від 20.07.2018 на утриманні ОСОБА_3 знаходиться син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

З акту обстеження матеріально-побутових умов №50 від 20.07.2018 убачається, що ОСОБА_3 проживає разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у власному будинку в с.Водиця, який належить їй на праві власності, неодружена, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4. Допомагає батькам у веденні особистого господарства (а.с.10).

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень, суд першої інстанції врахував матеріальне становище дитини, зокрема те, що син сторін є неповнолітнім та не має самостійного доходу, матеріальне становище відповідача, який є працездатним, наявність на його утриманні дитини від іншого шлюбу та матері пенсійного віку, його мінливий дохід (заробіток).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такого суд дійшов з додержанням вимог закону з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Доводи апелянта про те, що суд при визначенні розміру аліментів дійшов помилкового висновку про наявність мінливого доходу відповідача, взявши до уваги лише припущення позивача про те, що він працює за кордоном, є безпідставними, оскільки представник відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував того факту, що ОСОБА_2 дійсно працює та проживає за кордоном. Факт тимчасового проживання відповідача за кордоном також стверджується копією свідоцтва про народження його дочки від іншого шлюбу - ОСОБА_7 (а.с.88-89).

Окрім цього, в суді апеляційної інстанції представник відповідача Реус Ю.А. повідомив, що на даний час ОСОБА_2 проживає в Англії, однак має намір повернутися працювати до України, оскільки сталого прибутку там не має. Не заперечував щодо сплати відповідачем аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500 гривень щомісячно.

З приводу доводів апеляційної скарги про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму, то слід зазначити, що абзацом другим частини другої статті 182 СК України передбачено лише мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, нижче якого розмір стягуваних аліментів не може бути. Водночас вказана норма закону не зобов'язує суд визначати аліменти саме в такому розмірі. Натомість абзацом третім частини другої статті 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на вище наведені обставини, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 за рішенням суду, визначивши їй у розмірі 2000 гривень щомісячно, оскільки відповідач може сплачувати зазначений розмір аліментів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 07 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: