Справа № 588/1859/18
провадження № 2/588/63/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Маслова В.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тростянці цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 02.11.2018 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11.10.2018 року Тростянецьким районним судом Сумської області було видано судовий наказ, яким з нього - ОСОБА_2 на користь відповідачки - ОСОБА_3, було стягнуто аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З указаним наказом суду він не погоджується оскільки вважає, що розмір аліментів визначався судом без врахування його матеріально становища та сімейного стану, зокрема щодо кількості дітей, які знаходяться на його утриманні.

При цьому позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачкою, він регулярно надавав кошти на утримання спільної дитини. Також перераховував кошти на підготовку дитини до школи, до осінньо-зимового періоду, на відпочинок влітку.

Разом із цим, 22.08.2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5. За час шлюбу у них народилась спільна дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні.

Із моменту народження другої доньки він має забезпечувати належне матеріальне становище двох дітей, а також нести додаткові витрати на їх утримання, при цьому маючи мінливий та нерегулярний дохід.

Посилаючись на указані обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу виданого Тростянецьким районним судом Сумської області від 11.10.2018 року з ј до 1/6 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 15.11.2018 року судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

28.11.2018 року відповідачкою було надано відзив на позовну заяву, за змістом якої вона заперечуючи проти позову зазначила, що відповідач дійсно надсилав грошові перекази на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але такі перекази були не регулярними. Інших коштів позивач не надавав. Донька на даний час відвідує репетиторів, що тягне додаткові витрати, повязані з розвитком її здібностей. Позивач отримує дохід в розмірі 7333,8 грн., має на праві власності легковий автомобіль «Ніссан», який придбав після розірвання шлюбу, що спростовує його доводи про скрутне матеріальне становище. Натомість вона (відповідачка) є одинокою матірю. Крім доньки має матір інваліда 2 групи, бабцю інваліда, яка не може самостійно пересуватися бо перенесла тяжкий інсульт, тому вона змушена надавати їм допомогу.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, додатково зазначив, що в ході триваючого розгляду справи судом він зазнав травму у виді перелому руки, у звязку із чим довелось зробити операцію. Через це він несе додаткові витрати на своє лікування, знаходиться на лікарняному, у звязку із чим його дохід значно скоротився. Крім того, він також має непрацездатних батьків пенсійного віку, яким надає допомогу. Батько у 2016 переніс операцію у звязку із онкологічним захворюванням та потребує лікування. Менша донька також у звязку із частими захворюваннями потребує додаткових витрат на лікування. Щодо автомобіля «Ніссан», позивач зазначив, що цей автомобіль був придбаний на кошти його дружини та її батьків. Цим автомобілем користується тільки дружина. Свій автомобіль ВАЗ він фактично продав, передавши право на його реалізацію іншій особі.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Крім того, вказала, що позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що несе витрати на своє лікування, оскільки надана ним квитанція про оплату ліків не містить відомостей про те, що саме позивач здійснив їх оплату.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області 16.09.2010 року було розірвано (а.с.28).

За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).

Згідно з довідкою Тростянецької міської ради Сумської області дитина проживає разом з матірю. (а.с.44)

Згідно з поясненнями позивачки дитина має задовільний стан здоровя, навчається у школі, відвідує гуртки.

Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 11.10.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 28.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи заявлену позивачем позовну вимогу про зменшення вказаного розміру аліментів суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з розясненнями пунктів 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з довідкою наданою Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «КОМПАС» ОСОБА_2 працює на постійній основі та за період з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року отримав дохід у розмірі 88006 грн. 23 коп. (а.с.16)

Разом із тим, позивач 22.08.2014 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. (а.с.10)

За час шлюбу у них народилась спільна дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.9)

Доказів спільного проживання та понесених витрат на вказану дитину відповідач у ході судового розгляду справи не надав.

25.03.2017 дружина позивача - ОСОБА_8, під час шлюбу, зареєструвала за собою автомобіль «Nissan Primera» 2003 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва.

Вказане, на переконання суду, свідчить про набуття позивачем майна на праві спільної сумісної власності подружжя.

Власний автомобіль ВАЗ 21091 1989 року випуску позивач 14 травня 2018 року передав на підставі довіреності з правом розпорядження іншій особі, при цьому повідомив суду, що фактично продав його таким чином. Отже, позивач у 2018 році отримав додатковий дохід від відчуження вказаного автомобіля.

Як позивач так і відповідач мають непрацездатних батьків та вказують, що несуть витрати на їх утримання, проте доказів цьому суду надано не було.

На час ухвалення рішення позивач не працює внаслідок тимчасової непрацездатності, у звязку із отриманою травмою руки, що підтверджується документацією з медичних закладів.

У ході судового розгляду справи позивач на підтвердження понесених ним витрат на лікування надав товарний чек №А1-Рз-0006770 від 28 січня 2019 року. Проте, на переконання суду, цей документ не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки у ньому відсутні відомості про платника, тобто відсутні відомості, що саме позивач поніс відповідні витрати.

Разом із тим, як вбачається з наданої суду копії договору добровільного медичного страхування К01 №022751 від 28.01.2019 позивач є застрахованою особою та страховий випадок поширюється на отримані травми та інші нещасні випадки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів понесених витрат на своє лікування.

У ході судового розгляду справи судом також були досліджені надані позивачем, на підтвердження обставин щодо утримання спільної з відповідачкою дитини, квитанції про перерахування коштів. (а.с.16-27)

З наведених квитанцій вбачається, що у продовж шести місяців з лютого по липень 2018 року позивачем на утримання спільної з позивачкою дитини було перераховано коштів на суму 13203 грн., що в середньому становило 2200 грн. на місяць.

Разом із тим, позивач вказував, що окрім вказаних сум також додатково надавав кошти на утримання дитини, зокрема на літній відпочинок, на придбання одягу, на придбання квитків для відвідування дитиною розважальних заходів.

Наведені вище судом обставини вказують на те, що позивач, отримуючи регулярний дохід за місцем роботи, має можливість сплачувати аліменти у визначеному згідно з наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 11.10.2018 року розмірі - 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Натомість, наведені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів не підтверджуються належними та достатніми доказами. Суд вважає, що сам факт наявності у позивача другої дитини не є безумовною обставиною для зменшення визначених за рішенням суду розміру аліментів, на першу дитину.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів та вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 15.02.2019 року.

Суддя В. В. Маслов