Провадження № 2/554/143/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Садошенка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Перша полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого 27.02.2018 року, а саме: на 27/50 частин житлового будинку літ. «А-1»: коридор 2-1 площею 3,4 кв.м., кухня 2-2 площею 5 кв.м., кімната 2-3 площею 9,2 кв.м., кімната 2-4 площею 8,8 кв.м.; загальною площею 27,0 кв.м., на суму 55433 грн. (112304:54,7х27,0); сарай літ. «Б» - 2705 грн.; гараж літ. «Д» - 16804 грн.; вбиральня літ. «К» - 9756 грн.; ворота №4 11372 грн., розташоване по пров.Спілчанський, 27 у м.Полтаві, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 19.03.1977 року нею було укладено шлюб зі ОСОБА_3, та 25.03.1977 року, перебуваючи у шлюбі, згідно з договором купівлі-продажу вони придбали 1/2 частину будинку з частиною надвірних будівель у м.Полтаві по пров.Спілчанському, 27 на земельній ділянці 600 кв.м., що складається в цілому з будинку літ. «А-1» загальною площею 27,0 кв.м. та сарая «Б», вбиральні «В», огорожі №1. Вказана 1/2 частина будинку зареєстрована на імя спадкодавця ОСОБА_3, який помер 27.02.2018 року. Вказаний будинок був побудований за договором на право забудови і розташований на земельній ділянці, яка надана у безстрокове користування. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається, крім зазначеного, також із самочинно збудованої за час життя із спадкодавцем прибудови літ. «а2» у складі приміщень: 2-5 пл.4,8 кв.м., 2-6 пл. 4,4 кв.м., загальною площею 9,2 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «К», ворота №4. Загальна та житлова площі по житловому будинку літ. «А-1» змінилися у звязку з оздобленням стін, переплануванням підсобних приміщень, що не є самочинним будівництвом.

29.10.2018 року позивач звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, дочка спадкодавця ОСОБА_2 відмовилася від прийняття належної їй частки в спадщині на користь позивача, від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Проте, постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не були надані всі необхідні документи щодо вказаної частки житлового будинку та вказано на наявність самочинно збудованої прибудови літ. «а2» у складі приміщень: 2-5 пл.4,8 кв.м., 2-6 пл.4,4 кв.м. загальною площею 9,2 кв.м., житлова прибудова літ. «А1-1» у складі приміщень: 1-4 пл.12,7 кв.м., 1-5 пл.6,5 кв.м., 1-6 пл.12,6 кв.м. загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., сарай літ «Е», яку належним чином не оформлено.

Крім того, 06.11.2018 року позивач отримала відмову виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради щодо надання дозволу на реєстрацію добудов до належної частини будинку, оскільки таке право може бути визнано за особою в судовому порядку.

Зазначає, що будинок по пров.Спілчанський, 27 у м.Полтаві вже давно зданий в експлуатацію, а добудова належним чином не оформлена, а тому неможливо прийняти спадщину в досудовому порядку.

Відповідно до заяв сусідів та співмешканців позивача останні не заперечують проти узаконення самочинного будівництва, крім того, при обстежені будинку встановлено, що переоснащення кімнат та їх перепланування не порушує встановлених правил.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.12.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

23 січня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.01.2019 року до суду від виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що згідно з рішенням Полтавської міської ради від 25.02.2016 року рада та її виконавчий комітет не наділені повноваженнями на участь у спадкових правовідносинах, отже позовні вимоги вважають безпідставними, оскільки лежать поза межами владних повноважень (а.с.67-68).

22 лютого 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та залучено у справі як співвідповідача Полтавську міську раду.

Представник Полтавської міської ради надав до суду відзив на позовну заяву зазначив, що оскільки нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не подано документів щодо зміни розміру часток співвласників житлового будинку, не зареєстровано право власності спадкодавця на змінений розмір частки в спадковому майні, а тому розгляд питань самочинного будівництва належить до компетенції Тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м.Полтаві, яка вирішує питання щодо можливості визнання права власності на самочинно збудовані обєкти нерухомого майна. Згідно з висновком Тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м.Полтаві від 26.03.2019 року вирішення питання визнання права власності на самочинне будівництво по справі за позовом ОСОБА_1 покладено на розсуд суду. Таким чином, просив вирішити справу за наявними матеріалами.

У судове зсідання учасники справи не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, у якій просила судовий розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила задовольнити.

Від представника Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Представник виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаі ради надав о суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 надала до суду заяву, у якій позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також розглядати справу без її участі.

Від Першої полтавської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Причини неявки представника комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» суду невідомі, заяв не надходило.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 27.02.2018 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №374338, виданого Шевченківським районним у м.Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 01.03.2018 року, актовий запис №327 (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КО №242976, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.06.2001 року (а.с.7), є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ №318122, виданого 19.03.1977 року Решетилівським районним відділом ЗАГС у Полтавській області (а.с.9)

Третя особа по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серії КО №089378, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 05.05.2000 року, є дочкою спадкодавця ОСОБА_3, і дана обставина не оспорюється сторонами (а.с.11).

За життя ОСОБА_3 був власником: 1/2 частини будинку із частиною надвірних будівель, що знаходиться в м.Полтаві по провулку Спілчанському, 27 на земельній ділянці 600 кв.м. та складається в цілому з будинка літ. «А-1» загальною площею 27,0 кв.м. та сарая «Б», вбиральні «В», огорожі №1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.03.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 31.03.1977 року (а.с.15-16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку із частиною надвірних будівель, що знаходиться в м.Полтаві по провулку Спілчанському, 27, та заведено спадкову справу №62588178 (номер у нотаріуса 216/2018), про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52329066 від 19.06.2018 року (а.с.40).

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1217 та ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 вказаної статті спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Частиною 1 ст.1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на нерухоме майно.

У встановлений законом 6-ти місячний строк 29.10.2018 року позивач ОСОБА_1 подала заяву до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено.

Третя особа ОСОБА_2 написала заяву про відмову від спадщини (а.с.24), і дана обставина не заперечується сторонами.

Як слідує із зазначених обставин, інших заяв про прийняття спадщини, чи про відмову від прийняття спадщини, у спадковій справі немає. Інших осіб, окрім позивача ОСОБА_1, які вважаються в порядку ч.3., ч.4 ст.1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, немає.

Так, постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 №2749/02-31 від 29.10.2018 року відмовлено гр.ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у звязку з тим, що не подано документів щодо зміни розміру часток співвласників житлового будинку, не зареєстровано право власності спадкодавця на змінений розмір частки в спадковому майні (а.с.24)

Відповідно до копії договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 28.05.1949 року надано дозвіл на будівництво жилого одноповерхового будинку, житловою площею 29,53 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами на земельній ділянці площею 600 кв.м. (а.с.22).

Згідно з актом від 06.12.1976 року про закінчення будівництва будинок по пров.Спілчанський, 27 у м.Полтаві зданий в експлуатацію (а.с.46-47).

Відповідно до копії висновку експерта №66-18 від 05.11.2018 року будівельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по пров.Спілчанський, 27 у м.Полтаві, встановлено, що вартість будівель будівель за вказаною адресою, з урахуванням самочинного будівництва складає 584809 грн., вартість самочинного будівництва складає 406267 грн., померлий ОСОБА_3 користувався наступними будівлями та спорудами: частиною будинку літ. «А-1»: коридор 2-1 площею 3,4 кв.м., кухня 2-2 площею 5,6 кв.м., кімната 2-3 площею 9,2 кв.м., кімната 2-4 площею 8,8 кв.м., загальною площею 27,0 кв.м., на суму 55433 грн. (112304:54,7 х 27,0); сарай літ. «Б» - 2705 грн., гараж літ. «Д» - 16804 грн.; вбиральня літ. «К» - 9756 грн.; ворота №4 11372 грн.; ОСОБА_3 користувався будівлями і спорудами на суму 96070 грн., що складає 27/50 частини від вартості нерухомого майна. Згідно висновків експерта прибудова літ. «а2», до складу якої входять приміщення: санвузол 2-5 площею 4,8 кв.м., коридор 2-6 площею 4,4 кв.м. відповідає вимогам ДБН в частині обємно-планувального рішення; рівень готовності прибудови літ. «а2» дорівнює 100%, загальний стан прибудови добрий; ОСОБА_3 (померлий) користувався будівлями і спорудами, що складали 27/50 частини від вартості нерухомого майна (а.с.25-34).

Відповідно до ст.179 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773 на присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї (хліви), літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо).

В контексті звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ст.317 ч.ч.1,2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст.319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до копії довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №5966 від 05.11.2018 року ОСОБА_1, на момент смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: пров.Спілчанський, 27, м.Полтава (а.с.41).

Таким чином, виникла ситуація при якій, через встановлення розбіжностей у відомостях, які містяться у правовстановлюючих документах на домоволодіння та документах з технічною характеристикою домоволодіння, виготовленою станом на 12 вересня 2018 року, позивач ОСОБА_1 не може набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З доводів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (дочка) є спадкоємцями першої черги за законом, ОСОБА_1 подала заяву до нотаріуса в шестимісячний строк після смерті чоловіка, при цьому ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, інших спадкоємців не має, спору про майно не має.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_3 (щодо житлового будинку з господарськими будівлями), який претендує на дане спадкове майно є позивач у справі ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, позивач не може оформити своє право на спадкове майно.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на складові житлового домоволодіння за вказаною нею вартістю в гривнях, суд вважає дані вимоги безпідставними та не обґрунтованими,такими, що суперечать матеріалам справи. Тому, в цій частині позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Перша полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 27 лютого 2018 року, а саме: на 27/50 частин житлового будинку літ. «А-1»: коридор 2-1 площею 3,4 кв.м., кухня 2-2 площею 5 кв.м., кімната 2-3 площею 9,2 кв.м., кімната 2-4 площею 8,8 кв.м.; загальною площею 27,0 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «К», ворота №4, розташоване по пров.Спілчанський, 27 у м.Полтаві, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м.

В задоволенні інших вимог позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: пров.Спілчанський, буд.27, м.Полтава, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, , місцезнаходження за адресою: вул.Івана Мазепи, буд.30, м.Полтава;

співвідповідач: Полтавська міська рада, , місцезнаходження за адресою: вул.Соборності, буд.36, м.Полтава;

третя особа: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: пров.Спілчанський, буд.27, м.Полтава, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження за адресою: вул.Гоголя, буд.11, м.Полтава;

третя особа: комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», , місцезнаходження за адресою: ОСОБА_6, буд.4, м.Полтава.

Суддя: А.М. Чуванова