25 квітня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Шишкіна О.В., за участю секретаря Котяш Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз" про стягнення збитків,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із названим позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 123 671,10 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1236,72 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що він є власником транспортного засобу Аudi Q7, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
07 червня 2018 року, приблизно о 12:53 годині, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Чери Тігго, державний номер НОМЕР_3 , по вул. Балакірєва у м. Харкові, під час руху заднім ходом не переконалась у безпечності маневру, через що допустила зіткнення із автомобілем Ауді, державний номер НОМЕР_1 , який стояв позаду.
Таким діями ОСОБА_3 порушено вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху та спричинено матеріальну шкоду, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Факт адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом серії БД № 069891 від 07.06.2018 року.
За наслідками ДТП вчиненим з вини ОСОБА_3 через пошкодження автомобіля Ауді Q7 державний номер НОМЕР_1 , позивачу було спричинено матеріальні збитки, яка, згідно висновку ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал», складає 101 171,10 грн.
Автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , Чери ОСОБА_4 , державний номер НОМЕР_3 , був застрахований в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі полісу АК7435165.
Однак згідно інформації з сайту МТСБУ ПРАТ «Європейський Страховий Союз» вибуло із списку страхових компаній МТСБУ та позбавлено членства через заборгованість до фондів МТСБУ - 03.10.2017р., що ускладнило отримання страхового відшкодування позивачем. Зважаючи на викладене, позивач вважає необхідним стягнути відшкодування з особи, якою спричинено шкоду.
Ухвалою від 11.12.2018 відкрито провадження у справі та, зважаючи на розмір та вид позовних вимог, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали направлено на адреси сторін.
Поштове відправлення на ім`я відповідача, направлене за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , повернуто до суду за закінченням терміну зберігання. Інші поштові адреси відповідача суду не відомі.
Пунктом 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05.03.2009 р. N 270 (далі Правила) передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку.
Пунктом 99 зазначених Правил встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Відповідно до п. 102 Правил рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки вручаються в об`єкті поштового зв`язку.
У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.
Таким чином, відповідачу було повідомлено про необхідність отримання судової повістки в об`єкті поштового зв`язку.
Відповідно до п. 117 Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідач не повідомив об`єкт поштового зв`язку про підстави неможливості явки щодо отримання поштового відправлення (судової повістки).
При цьому, відповідно до п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА" від 12.05.2006 р. N 211 причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці форми 20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції.
З огляду на викладене відповідач фактично відмовився від отримання поштового відправлення (судової повістки).
Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).
Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Третьою особою отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано, відзив на позов до суду не надходив.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновків про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль Аudi Q7, державний номер НОМЕР_1 , належить позивачу.
Таким діями ОСОБА_3 порушено вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху та спричинено матеріальну шкоду, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Факт адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом серії БД № 069891 від 07.06.2018 року.
Названа постанова оскаржена не була та набрала законної сили 13.08.2018 року.
Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо,) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, відповідач зобов`язана відшкодувати шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з її вини.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
За приписами ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Цивільна відповідальність ОСОБА_3 , згідно позовної заяви, застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі полісу АК7435165.
Однак згідно інформації з сайту МТСБУ ПРАТ «Європейський Страховий Союз» вибуло із списку страхових компаній МТСБУ та позбавлено членства через заборгованість до фондів МТСБУ - 03.10.2017р.
А відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 4061 від 12.10.2017р. Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» було виключено з державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.
У зв`язку з цим позивач не отримував страхового відшкодування заподіяного майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ані від ПрАТ «Європейський Страховий Союз», ані від МТСБУ.
Особа, якій спричинено шкоду, на власний розсуд може обрати спосіб відновлення її порушених прав. Це стосується, зокрема, і вибору особи, яка має відшкодовувати спричинену шкоду з-поміж особи, якою спричинено таку шкоду та страховиком.
За змістом роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно наданого звіту № 0027/18 по визначенню вартості матеріальних збитків, спричинених власнику пошкодженого транспортного засобу автомобіля Аudi Q7, державний номер НОМЕР_1 , розмір таких збитків складає 101171,10 грн.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення із відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 123 671 (сто двадцять три тисячі шістсот сімсот одна) гривень 10 копійок.
Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх витрат статтею 133 ЦПК України віднесено, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовий збір, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 названої статті визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Пунктами 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).
Зокрема, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Матеріали справи не містять документального підтвердження факту оплати вартості правової допомоги, у зв`язку із чим вимоги щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. задоволенню не підлягають.
Вимога про відшкодування вартості визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди позивачем не заявлена.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись стст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз" про стягнення збитків - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , РНОКПП не відоме, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ), суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 123 671 гривень 10 копійок та судовий збір у розмірі 1236 гривень 72 копійки, а всього 124 907 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот сім) гривень 82 копійки.
В задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень - відмовити.
Зачоне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Вимоги до форми та змісту заяви визначені у статті 285 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення доступний для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http:/reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя: О.В. Шишкін