ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1868/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" березня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивачі звернулися в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою, в якій просили визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Позов обґрунтований тим, що позивачам на праві власності в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1. Окрім них, у вказаній квартирі з 21.05.2009 року також зареєстрована відповідач ОСОБА_7 Позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_7 з січня 2009 року по грудень 2013 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У травні 2009 року вона була зареєстрована у вищевказаній квартирі, оскільки питання працевлаштування, отримання медичних послуг, інших соціальних пільг, тісно пов'язане з місцем реєстрації. Однак у лютому 2014 року відповідач забрала свої речі, висилилася з квартири та проживає окремо, однак адреса місця її проживання невідома. Реєстрація відповідача в квартирі, яка не являється членом сім'ї власника квартири, більше року не проживає в квартирі і добровільно покинула помешкання, порушує права власності позивачів на квартиру, унеможливлює вільне розпорядження власним майно, у зв'язку з чим і поданий даний позов.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2018 відкрито провадження за даним позовом, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.02.2019 підготовче провадження закрити та справу призначеного до судового розгляду по суті.

Представник позивачів - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не надала.

Враховуючи думку представника позивачів, суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи з постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а. с. 8).

В належній позивачам на праві власності квартирі АДРЕСА_1 дійсно зареєстрована відповідач ОСОБА_7, про що свідчить інформація з реєстру територіальної громади міста Києва №34075349 від 12.10.2018 (а.с.10, 18).

Згідно Акту перевірки паспортного режиму від 16.09.2014, виданого заст. начальника ЖЕД № 201 КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, яка є знайомою позивачів, та ОСОБА_10, яка являється сестрою ОСОБА_4, пояснили, що дійсно відповідач ОСОБА_7 деякий час проживала разом з позивачем ОСОБА_6, вони разом бували на сімейних святах. Однак з 2014 року вони її в квартирі не бачили, її речі також були відсутні. З розмови із позивачами їм стало відомо, що ОСОБА_7 зібрала свої речі та покинула житло.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 статті 9 ЖК, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно статті 41 Конституції України, з якою кореспондуються норми статті 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом установлено, що позивачами не доведено перед судом належними доказами, що відповідач являється членом сім'ї позивачів.

Позивачами, як на підставу свого позову зазначено, що вони вимушені звернутися до суду із даним позовом, оскільки вони, як власники квартири, позбавлені реалізувати своє право передбачене ст. 319 ЦК , а саме - на власний розсуд володіти , користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, чим чинить їм перешкоди. У зв'язку з чим, в силу ст. 391 ЦК України, яка передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування , позивачі просить суд визнати відповідачів особами, які втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Оскільки підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення, тому суд вважає, що посилання суду в рішенні на інші норми права, які фактично регулюють спірні правовідносини чи формулювання у резолютивній частині рішення висновку суду по суті позовних вимог іншим чином, ніж як зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі по 704,80 грн. на кожного.

Позивачі: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

На рішення суду позивачами може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Заставенко М.О.