Справа № 442/4458/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/913/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (а.с.2-3), уточненим заявою від 06.12.2017 року (а.с.25), в якому просив витребувати у відповідача ОСОБА_7 належний йому на праві власності автомобіль марки «ВАЗ 2107», зеленого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер 23924КН, кузов №ХТА 9372, та передати йому автомобіль в належному, справному та придатному для експлуатації стані, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі довіреності від 20.11.2010 року передав належний йому автомобіль відповідачу ОСОБА_3, за умови, що останній зобовязується повернути автомобіль на першу вимогу, однак, у липні 2016 року на вимогу позивача, який повідомив про скасування довіреності, відповідач ОСОБА_3 автомобіль не повернув і повідомив, що автомобіль у його сина відповідача ОСОБА_5, який перереєстрував автомобіль на свою матір відповідача ОСОБА_7, яка незаконно ним володіє.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що знаходження спірного автомобіля у відповідачів підтверджується тим, що даний автомобіль під час розгляду справи в суді був перереєстрований на відповідача ОСОБА_7, однак, по довіреності, яка вже нас той час була скасована власником автомобіля, що підтверджує незаконність володіння відповідача автомобілем і дає власнику право відповідно до ст.387 ЦК України витребувати автомобіль від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Звертає увагу, що відповідач ОСОБА_3 позов визнав повністю, але заявив, що повернути автомобіль не може, так як він перебуває у власності відповідача ОСОБА_7

В судове засідання відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5, та ОСОБА_7 повторно не зявились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, в тому числі й через оголошення на веб-сайті суду, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача визначені у ст.388 ЦК України.

Судом встановлено, що первинна реєстрація права власності на автомобіль марки «ВАЗ 2107», зеленого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер 23924КН, кузов №ХТА 9372, була здійснена за позивачем ОСОБА_4 12.08.2004 року.

20.11.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено довіреність, згідно з якою позивач ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3, та/або ОСОБА_5, та/або ОСОБА_5 розпоряджатись вказаним автомобілем з правом продажу, для чого надав, зокрема, кожному з них повноваження укладати та підписувати від його імені договір купівлі-продажу автомобіля (а.с.6).

13.07.2016 року позивач зареєстрував припинення дії цієї довіреності (а.с.5).

Однак, 25.08.2016 року відбулась перереєстрація власника транспортного засобу на відповідача ОСОБА_7В.(а.с.26).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено того факту, що спірний автомобіль знаходиться у відповідачів.

Однак, такого висновку суд дійшов без повного зясування обставин справи, зокрема, без перевірки факту державної реєстрації спірного автомобіля за новим власником, інформацію про яку надав позивач (а.с.26), та без зясування правової підстави для здійснення такої перереєстрації, оскільки встановлення цих обставин входить у предмет доказування по справі і є необхідним при вирішенні питання про застосування до спірних правовідносин норми ст.387 ЦК України, якою позивач обґрунтовував свої вимоги.

З наданих Регіональним сервісним центром МВС України у Львівській області на запит апеляційного суду письмових документів (а.с.140-147) встановлено, що на підставі вказаної вище довіреності, посвідченої 20.11.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_7 ОСОБА_9, діючи від імені позивача ОСОБА_4, уклав 25.08.2016 року у м.Дрогобич Львівської області з відповідачем ОСОБА_7 договір купівлі-продажу спірного автомобіля №4642/2016/029433, на підставі якого автомобіль було перереєстровано на відповідача ОСОБА_7 25.08.2016 року в Територіальному сервісному центрі 4642 РСЦ МВС у Львівській області.

Отже, відповідач ОСОБА_7 стала власником спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2016 року, який в судовому порядку позивачем не оспорювався, а тому правових підстав для висновку про те, що відповідач ОСОБА_7 незаконно, без відповідної правової підстави володіє цим автомобілем, немає, і саме з цих мотивів позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Таким чином, неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення спору, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_7 про витребування автомобіля з її незаконного володіння, за безпідставністю таких вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1,4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про витребування автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер 23924КН, та передачу його власнику ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_10