ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/2450/18
Провадження № 22-ц/4820/318/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5,

представники відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року (суддя Андрощук Є.М.) за позовом ОСОБА_4 до Старокостянтинівської міської ради, комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про скасування незаконного розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (далі КП «Тепловик») про скасування незаконного розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 26.03.2015 року між ним та Старокостянтинівською міською радою було укладено контракт за №103/2018-рк про призначення його на посаду директора КП «Тепловик» терміном до 26 березня 2016 року. 01 березня 2016 року Старокостянтинівською міською радою та позивачем було переукладено трудовий контракт, за умовами якого позивача було призначено на посаду директора КП «Тепловик» терміном до 04.02.2019 року.

Розпорядженням міського голови Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2018 року №103/2018-рк контракт від 01.03.2016 року достроково розірвано та звільнено позивача з посади директора КП «Тепловик», згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України з підстав передбачених пп. «а», «в» п.22 Контракту, а саме, що виразилось у систематичному невиконанні керівником без поважних причин обовязків покладених на нього цим контрактом, зокрема п.6 Контракту в частині його обовязку забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, що проявилось у порушенні ОСОБА_4 вимог п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про відкритість використання публічних коштів» в частині невиконання обовязку щодо оприлюднення інформації про використання публічних коштів підприємством КП «Тепловик» за 2016, 2017 роки; у невиконанні підприємством КП «Тепловик» зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків та допущення станом на 01.07.2018 року податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб, а також у невиконанні зобовязань КП «Тепловик» щодо виплати заробітної плати працівникам КП «Тепловик», внаслідок чого станом на 01.07.2018 року утворилась заборгованість з виплати заробітної плати працівникам підприємства за травень 2018 року.

Розпорядженням від 27 серпня 2018 року внесено зміни до розпорядження Старокостянтинівського міського голови від 03 липня 2018 року №103/2018-рк, а саме останній абзац пункту 1 викладено в новій редакції «Днем розірвання контракту та звільнення ОСОБА_4» з посади директора КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради вважати 27 серпня 2017 року».

Позивач вказував, що під час своєї трудової діяльності на посаді директора КП «Тепловик» ним дотримувались вимоги Закону України «Про використання публічних коштів», водночас, в розпорядженні міського голови від 03.07.2018 року не зазначено які саме порушення ним допущені щодо виконання вказаного закону. Крім того, вказана в оскаржуваному розпорядженні заборгованість підприємства по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та заборгованість по заробітній платі виникли з незалежних від нього причин.

Вважає, що оскільки його звільнено з посади за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, дане звільнення повинно відбутися з дотриманням вимог п.3 ст.40 КЗпП України, так як його звільнено саме за систематичне невиконання покладених на нього обовязків.

Звільнення позивача відбулось у період його тимчасової непрацездатності, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 22.06.2018 року по 07 вересня 2018 року, що є порушенням його трудових прав і як наслідок є правовою підставою для поновлення його на роботі.

Крім того, зазначав, що незаконним звільненням з роботи йому заподіяно моральну шкоду, що проявилась у погіршенні стану його здоровя, а також втратою нормальних життєвих звязків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя.

Посилаючись на зазначене, просив визнати незаконним розпорядження Старокостянтинівського міського голови від 03 липня 2018 року №103/2018-рк та розпорядження від 27 серпня 2018 року №116/2018-рк про розірвання з ним контракту укладеного 01.03.2016 року та звільнення його з посади директора КП «Тепловик». Поновити його на роботі на посаді директора КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради. Стягнути з КП «Тепловик» на його користь середній заробіток за період вимушеного прогулу з 27.08.2018 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції з урахуванням особливостей контрактної форми трудового договору, виходив з наявності встановлених підстав для розірвання контракту із ОСОБА_4, які були передбачені укладеним із ним контрактом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Із наведеними у довідці фінансового управління виконавчого комітету Старокостянтиніської міської ради, порушеннями вимог пп.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», апелянт як керівник підприємства не був ознайомлений. Перевірка фактично на підприємстві не проводилась. Вказував, що зі змісту довідки не можливо встановити які саме договори не оприлюднені КП «Тепловик». В той же час, відповідачем не надано, а судом першої інстанції не здобуто належних та допустимих доказів щодо підтвердження відсутності розміщення договорів про використання публічних коштів на веб-порталі.

Вважає незаконним та необґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що заборгованість із заробітної плати станом на 03.07.2018 року та по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування утворилась з його вини. Зазначає, що причиною невиплати заробітної плати працівникам підприємства за травень 2018 року та відповідно несплати податку з доходів фізичних осіб була відсутність обігових коштів, що залишаються у розпорядженні підприємства після розподілу із спеціальних рахунків, яка була викликана збитками що несе підприємство через невідповідність понесених витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії до затверджених виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради тарифів.

Крім того зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що розпорядженням міського голови Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2018 року №103/2018-рк контракт від 01.03.2016 року з ним розірвано з підстав заборгованості станом на 01.07.2018 року, однак на момент видачі оскаржуваного розпорядження та станом на 01.07.2018 року жодної заборгованості в КП «Тепловик» не було.

На його думку відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що були підстави для розірвання з ним контракту, водночас, він за період роботи на посаді директора КП «Тепловик» порушень трудової дисципліни та фактів систематичного невиконання обовязків не допускав.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Вказував, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини, які стали підставою для розірвання контракту із ОСОБА_4М та які були передбачені укладеним із ним контрактом. Зазначав, що звільнення ОСОБА_4 не є дисциплінарним стягненням, оскільки контракт розірвано та звільнено позивача з посади з підстав передбачених у ньому, що є самостійною підставою, яка погоджена між його сторонами.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представники Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Представник КП «Тепловик» ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що 26 березня 2015 року Старокостянтинівською міською радою та ОСОБА_4 було укладено контракт, за умовами якого позивача призначено на посаду директора комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» терміном до 26 березня 2016 року.

01 березня 2016 року Старокостянтинівською міською радою було переукладено контракт з ОСОБА_4 про призначення його на посаду директора комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» на термін до 04 лютого 2019 року.

Розпорядженням міського голови Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2018 року №103/2018-рк контракт укладений між Старокостянтинівською міською радою та ОСОБА_4 від 01.03.2016 року розірвано та звільнено позивача з посади директора КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України з підстав передбачених пп. «а» п.22 Контракту, що виразилось у систематичному невиконанні керівником без поважних причин обовязків покладених на нього цим контрактом, зокрема п.6 Контракту в частині його обовязку забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, що проявилось у порушенні ОСОБА_4 вимог п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про відкритість використання публічних коштів» в частині невиконання обовязку щодо оприлюднення інформації про використання публічних коштів підприємством КП «Тепловик» за 2016, 2017 роки;

- передбачених пп. «в» п.22 цього контракту, що виразилось у невиконанні підприємством КП «Тепловик» зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків та допущення станом на 01.07.2018 року податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб, а також виразилось у невиконанні зобовязань КП «Тепловик» щодо виплати заробітної плати працівникам КП «Тепловик», внаслідок чого станом на 01.07.2018 року утворилась заборгованість з виплати заробітної плати працівникам підприємства за травень 2018 року.

Розпорядженням від 27 серпня 2018 року внесено зміни до розпорядження Старокостянтинівського міського голови від 03 липня 2018 року №103/2018-рк, а саме: останній абзац пункту 1 викладено в новій редакції «Днем розірвання контракту та звільнення ОСОБА_4» з посади директора КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради вважати 27 серпня 2017 року» доповнено п.2 розпорядження Старокостянтинівського міського голови від 03.07.2018 року №103/2018-рк: наступним: «Бухгалтерії комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 грошової компенсації за невикористані чотири календарних дні чергової відпустки за робочий рік з 04 липня 2018 року по 27 серпня 2018 року.

Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Пунктом 22 вказаного контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірвано з ініціативи Органу управління майном, до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.д.); в) у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів, обовязкових платежів, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

Згідно з п.6 розділу 2 контракту «Права та обов'язки сторін» керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємством та цим контрактом.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» не пізніше 31 січня року, наступного за звітним роком на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів оприлюднюється інформація про використання коштів підприємств субєктів господарювання державної та комунальної власності, отриманих ними від їхньої господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 цього Закону відповідальність за не оприлюднення інформації, недостовірність і неповноту інформацію, оприлюдненої згідно з цим Законом, несуть керівники розпорядників та одержувачів коштів державного і місцевих бюджетів, підприємств, органів Пенсійного фонду, а також фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

На виконання розпорядження міського голови від 21.06.2018 року №2221 фінансовим управлінням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності КП «Тепловик» під час якої було встановлено, що звіти про використання коштів за 2016 рік до 31 січня 2017 року та за 2017 рік до 31 січня 2018 року підприємством КП «Тепловик» на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів не оприлюднені в повному обсязі. Вже під час проведення перевірки, в порушення законодавчо встановлених термінів, підприємством КП «Тепловик» частково розміщено інформацію по договорах за 2017 рік - 13 договорів, однак інформація по договорах оприлюднена не в повному обсязі (специфікація відсутня). Перевіркою встановлено, що протягом 2017 року підприємством було укладено близько 120 договорів.

Крім того, під час перевірки було виявлено, що станом на 01.07.2018 року заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб по КП «Тепловик» становила 92 503 грн. 17 коп., а заборгованість підприємства з виплати заробітної плати працівникам становила 232 516 грн. 32 коп. (за травень 2018 року).

Дані обставини підтверджуються довідкою Фінансового управління виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 02.07.2018 року №634-01/2018 та довідкою КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради від 05.10.2018 року №693.

Наявність заборгованості по заробітній платі, заборгованості зі сплати податку та інших обовязкових платежів станом на 01.07.2018 року підтверджується актом Управління держпраці у Хмельницькій області від 20.12.2018 року, та приписом про усунення виявлених порушень за цим актом №22-06/3968-ІВ-1000 цього ж Управління від 20.12.2018 року.

Витребуваний за клопотанням позивача акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Тепловик» за період з 01.09.2015 року по завершений місяць від 30.11.2018 року, в частині відсутності заборгованості по заробітній платі, та наданий звіт з праці за червень - грудень 2018 року, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки спростовується складеним пізніше 20.12.2018 року актом перевірки за приписом на його виконання Управління держпраці у Хмельницькій області (а.с.5-76, 122-135 т.2).

Крім того, перелік не своєчасно висвітлених договорів у відповідності до Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» укладених протягом 2017 року міститься в довідці КП «Тепловик» від 18.02.2019 року (а.с.81-84т.2).

Як вбачається із матеріалів справи, розпорядженням голови Старокостянтинівської міської ради від 18.06.2018 року №182/2018-рвс ОСОБА_4 було оголошено догану за систематичне невиконання протягом квітня-травня 2018 року без поважних причин обовязків, покладених на керівника підприємства, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, а саме, припинення подачі гарячої води населенню міста.

За таких обставин, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність правових підстав вважати оспорювані накази незаконними.

З врахуванням особливостей контрактної форми трудового договору, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення, а встановлена вина керівника, лише додатково підтверджує законність оскаржуваного наказу.

Зважаю на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не впливають на правильність оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги щодо того, що звільнення є незаконним оскільки відбулось в період непрацездатності.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів містяться розяснення про недопустимість звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України випадків, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Разом із тим зміст поняття розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу розкрито законодавцем у п.4 ст.36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст.ст. 40,41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення пп. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст. ст. 40, 41 КЗпП України та ураховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України, а не у звязку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

ОСОБА_3

ОСОБА_2