Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 766/24/16-ц

провадження № 61-7359ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року

та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Антонівської селищної ради Херсонської області, про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Антонівської селищної ради Херсонської області, про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, який самовільно, без погодження з відповідними державними установами, що здійснюють контроль за будівництвом інфраструктури та об'єктів будівництва, спорудив на своїй земельній ділянці септик (вигрібну яму), капітальний гараж та критий навіс, чим порушив правила добросусідства.

Капітальний гараж споруджений на відстані 5,3 метра від житлового будинку № 48, що є порушенням вимог ДБН 79-92 та створює незручності, позивачу та членам родини для проживання у належному їм будинку.

Критий навіс для технічного обслуговування автомобільного транспорту встановлений на відстані 3-3,5 м від житлового будинку №48 позивача

і фактично виконує функцію автомобільної стоянки та майданчика для проведення ремонтних робіт та мийки автотранспорту відповідача та інших автомобілів.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_2 прибрати збудований ним септик (вигрібну яму), за власний рахунок знести самовільно побудований ним капітальний гараж, який знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2; заборонити відповідачу використовувати критий навіс, прибудований до житлового будинку за вказаною адресою в якості автомобільної стоянки та виконувати на цій території будь-які роботи з ремонту та обслуговування автотранспорту; стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі

10 000 грн, а також грошові кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи та послуги адвоката.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року (у складі судді Прохоренко В. В.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 перенести вигрібну яму на відстань 20 м від житлового будинку АДРЕСА_1 та на відстань 20 м від водопровідного колодязю, розташованого на ділянці АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються: із витрат на проведення судових будівельно-технічних експертиз у розмірі 4 089,91 грн та послуг на професійну правничу допомогу - 6 693,30 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2019 року

(у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П.,

Ігнатенко П. Я.) рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

03 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду

від 04 березня 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій даній справі є зобов'язання вчинити дії, а саме: прибрати збудований септик (вигрібну яму), знести самовільно побудований капітальний гараж та заборонити використовувати критий навіс.

Також, у справі заявлено вимогу немайнового характеру, зокрема, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, тобто ціна позову становить 10 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною та незначної складності відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету МіністрівРади Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Антонівської селищної ради Херсонської області, про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська