Справа № 351/2163/18
Номер провадження №2/351/113/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

секретаря Равлюк М.І.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини біля матері, свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.11.2006 р. зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_3, який перебуває на утриманні позивачки та проживає біля неї з 2012р. Відповідач у вихованні дитини участі не бере, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, жодної допомоги на утримання сина не надає, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання ним освіти, а тому позивачка звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 та просить визначити місце проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, у судове засідання не з"явився з невідомих для суду причин.

Представник служби у справах дітей Суворовської РДА в судове засідання не з'явився, подав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого на ОСОБА_3 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно характеристики виданої на ОСОБА_3, учня 5-В класу Одеської загальноосвітньої школи №23 слідує, що дитина виховується в родині переселенців, яка прибула з Луганської області. Мати намагається приділяти належну увагу вихованню сина, а батько проживає окремо та участі у вихованні сина не приймає, до школи жодного разу не приходив.

З висновку від 18.01.2019 р. наданого Суворовською РА Одеської міської ради вбачається, що діючи в інтересах дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1, 1983 р.н. щодо його малолітнього сина ОСОБА_3, 2007 р.н.

Разом з тим, Службою у справах дітей Снятинської РДА Івано-Франківської області на запит служби у справах дітей Одеської міської ради повідомлено, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання батька дитини, ОСОБА_1, умови проживання незадовільні, однак батько приймає участь у вихованні сина в силу свої можливостей. Під час проживання малолітнього ОСОБА_3, 2007 р.н. з бабусею та батьком, хлопчик відвідував навчальний заклад постійно, охайно вдягнений, зауважень до батька не було. Про наявність заборгованості стосовно аліментів, ОСОБА_1 не було відомо, оскільки перебував за межами України. Також Служба у справах дітей Снятинської РДА Івано-Франківської області повідомила, що ОСОБА_1 категорично заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати його нормальному розвитку. Навпаки, спілкування сина з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Він має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить його виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_3, 2007 р.н. перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як внутрішньо переміщенні особи, що підтверджується довідками №67 від 17.10.2017р. та №67 від 17.04.2018р. про взяття на облік. Мати ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, але з 06.09.2016р. мешкають в Обласній комунальній установі «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» за адресою м. Одеса вул. Красна, буд. 11, кімната 20, що підтверджується довідкою від 01.08.2018р. виданою Обласним центром соціально-психологічної допомоги.

З висновку від 18.01.2019 р. наданого Суворовською РА Одеської міської ради слідує, що після розірвання шлюбу 27.09.2012р. Артемівським районним судом м. Луганська між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, малолітній син ОСОБА_3, 2007 р.н. залишився проживати з матір"ю, знаходячись на повному її утриманні. Мати ОСОБА_2 самостійно виховує дитину та працює на посаді редактора сайту в ТОВ "Телеканал "Прямий" з 30.11.2017р. по даний час, приділяє належну увагу вихованню сина.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3, 2007 р.н., наданої ОЗОШ №23, хлопчик навчається в даному закладі з третього класу. Згідно з наказом від 19.10.2017р. №290 виїхав в Івано-Франківську область до Вовчківсчької ЗОШ та прибув до ЗОШ №23 25.01.2018р., згідно з наказом від 25.01.2018р. №21.

Отже, на підставі викладеного та враховуючи той факт, що дитина проживає з матірю тривалий час, суд приходить до переконання, що малолітнього сина ОСОБА_3 слід залишити проживати з матірю за адресою по АДРЕСА_1

З огляду на вищевикладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько має бажання приймати участь у вихованні сина, суд, з урахуванням інтересів дитини, його віку та враховуючи той факт, що дитина проживає з матір"ю тривалий час, суд приходить до висновку, що у позовній вимозі щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 - відмовити, а визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, 2007 р.н. з матір"ю ОСОБА_2

Суд, на підставі ст.ст.160, 161, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір"ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.