н.п.2/599/154/2019
Справа № 599/289/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної події, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що 03 лютого 2018 року біля 13 год. на автодорозі Львів-Тернопіль 12 км. +250 м. Сенчишин Р.Б., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи обгін вантажного автомобіля, не переконавшись, що даний маневр буде безпечним, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під її керуванням. Внаслідок ДТП автомобіль «Ауді» отримав механічні ушкодження і згідно висновку автотоварознавчої експертизи сума матеріального збитку становить 74400 грн. Добровільно відшкодувати збитки ОСОБА_4 відмовляється. Також за проведення експертизи нею сплачено 3500 грн. Всього просить стягнути з відповідача 77900 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та зіслався на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позовних вимог не визнав та пояснив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується полісом № АМ/2601665. Строк дії полісу 14.05.2017 -13.05.2018 роки. Відповідно страхова компанія повинна відшкодовувати шкоду, яка повязана з пошкодженням транспортного засобу ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2018 року біля 13 год. на автодорозі Львів-Тернопіль 12 км. +250 м. Сенчишин Р.Б., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи обгін вантажного автомобіля, не переконавшись, що даний маневр буде безпечним, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Вина ОСОБА_4 доведена постановою Зборівського районного суду від 22 березня 2018 року, якою він визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП і відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає (а.с.22).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2601665. Строк дії полісу 14.05.2017 -13.05.2018 роки (а.с.45).

06 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою (а.с.46).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19 жовтня 2017 року анульовано ліцензії ПрАТ «Київський страховий дім» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на послуги у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування (а.с. 58-61).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 пред'явила позовні вимоги до ОСОБА_4, оскільки загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» прийнято рішення від 10 серпня 2018 року про його припинення шляхом ліквідації у добровільному порядку. Позивач також вказує на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про її відшкодування може бути пред'явлена безпосередньо до винного, навіть якщо його відповідальність застрахована.

Разом з тим, у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Представник позивача зазначає, що постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року не може бути взята до уваги, оскільки сторони, відносини та правочини в двох справах не є тотожними.

Однак, такі доводи представника позивача безпідставними, оскільки ключовим у вказаній постанові є те, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Що стосується посилань представника позивача на припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог п. 20.2, 20.3 ст. 20 Закону у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

У пункті 41.1 ст. 40 Закону зазначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктами 52.1., 52.5 ст. 52 Закону визначено, що членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: д) ліквідація страховика - члена МТСБУ як юридичної особи; е) наявність заборгованості страховика - члена МТСБУ з оплати перестрахувальних платежів за договорами перестрахування, укладеними відповідно до вимог МТСБУ, понад шість місяців. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 51.7 ст. 51 Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до ст. 248 ГК України у разі ліквідації суб'єкта господарювання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься відповідний запис.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення та на даний момент відомості щодо його ліквідації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

За таких обставин, позивач, як особа, яка вважає, що внаслідок дій ОСОБА_4 - особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, порушено її права, має право реалізувати своє право на відшкодування шкоди у порядку, визначеному Законом.

Також позивачка не була обмежена в праві подати заяву про страхове відшкодування, враховуючи рішення про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку і встановлення граничного строку для подачі заяви про виплату страхового відшкодування у один рік, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 03 лютого 2018 року і до 10 серпня 2018 року мала можливість подати заяву про виплату страхового відшкодування та надати необхідні документи, а у разі відмови страхової компанії від його виплати звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім того, прийняття загальними зборами страховика рішення про ліквідацію юридичної особи не свідчить про повне її припинення, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо її ліквідації. У силу вимог ст. 52 Закону страховик членство якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеним ним договором з відповідачем в звязку з чим суд вважає позовні вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди безпідставними.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263-265,ЦПК України, ст.ст.1187, 1188 ЦК України, ст.3, п.п.20.2, 20.3 ст.20, п.41.1 ст.40, п.п. 52.1, 52.5, ст. 52, п.51.7 ст.51, ст..52 ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної події в сумі 77900 грн. відмовити

Рішення може бути оскаржено до Тернопільської апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_6