Справа № 683/3061/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника

адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в режимі відеоконференції цивільну справу №683/3061/18, 2/683/480/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_3, з участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог ОСОБА_7, про визнання заповітів нікчемними,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і просить визнати нікчемними заповіти, складені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчені 14 лютого 2007 року секретарем Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 05 березня 2007 року помер його батько ОСОБА_8, а 14 жовтня 2017 року - мати ОСОБА_9 Він має право на спадщину, яка залишилась після смерті батьків, оскільки є їх рідним сином. У визначений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та був упевнений, що усе майно, яке належало батькові, успадкувала його мати ОСОБА_9 Тоді ж йому стало відомо про заповіти, які його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8, кожен окремо, склали на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Зазначені заповіти 14 лютого 2007 року були посвідчені секретарем Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_7

Вважає, що вищезазначені заповіти є нікчемними, оскільки складені з порушенням вимог щодо їх посвідчення, зокрема на момент посвідчення заповітів секретар сільської ради ОСОБА_7 не була уповноважена на вчинення нотаріальних дій.

В ході судового розгляду справи встановлено особу відповідача ОСОБА_10, який згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БВ-109744 від 13 червня 2009 року змінив прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_3 (а.с.44).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що заповіти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є нікчемними, оскільки секретар Ладигівської сільської ради ОСОБА_7, яка була обрана на дану посаду рішенням сесії сільської ради 07 квітня 2006 року, на момент посвідчення заповітів не була уповноважена на вчинення нотаріальних дій.

Відповідач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, надав повноваження на представництво своїх інтересів адвокату ОСОБА_4

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечив проти позову у повному обсязі, просить відмовити у позові за недоведеністю, повністю підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, а також пояснив, що секретар сільської ради ОСОБА_7 на момент посвідчення заповітів була уповноважена на вчинення нотаріальних дій розпорядженням №1 від 25 квітня 2002 року «Про призначення відповідальної особи за вчинення нотаріальних дій». Також вказує, що позивачу ще у 2007 році було відомо про заповіти, оскільки він спілкувався із ОСОБА_9, а тому пропустив строк звернення до суду, через що просить застосувати у даній справі строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_6, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій також просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість, подання з порушенням строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.

Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог ОСОБА_7 до суду також не з»явилась, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, у своїх письмових поясненнях вказала, що відповідно до розпорядження №1 від 25 квітня 2002 року її було призначено відповідальною за вчинення нотаріальних дій, а тому вона мала право посвідчувати спірні заповіти.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2007 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів своїй доньці ОСОБА_6 та онуку ОСОБА_10

Зазначений заповіт того ж дня посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №12 (а.с.158).

05 березня 2007 року ОСОБА_8 помер. На день своєї смерті ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1янівка,6 в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області разом із дружиною ОСОБА_9 та онуками ОСОБА_11 та ОСОБА_12

03 вересня 2007 року за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною конторою заведено спадкову справу №610/2007 до майна померлого 05 березня 2007 року ОСОБА_8

Того ж дня інший спадкоємець ОСОБА_8 за заповітом ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

29 серпня 2007 року дружина померлого ОСОБА_8 ОСОБА_9 також подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка.

17 вересня 2008 року державним нотаріусом видано на ім»я ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 2,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, на майновий пай члена КСП ім. Щорса с. Ладиги в розмірі 14754 грн., а також на грошові вклади, що зберігаються у відділенні Ощадного банку.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №610/2007, заведеної Старокостянтинівською державною конторою до майна померлого 05 березня 2007 року ОСОБА_8 (а.с.147-177).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів спадкової справи №610/2007 вбачається, що позивач ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_8, спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки на день його смерті не був зареєстрований і не проживав разом з ним, а також у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подавав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_8, тому складений останнім заповіт від 14 лютого 2007 року жодним чином не порушує права та інтереси позивача. Неприйняття спадщини після смерті батька позбавляє ОСОБА_1 права оспорювати зазначений заповіт, оскільки таке право мають лише ті спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

Посилання позивача на те, що він прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_9, а тому має право на майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_8, не заслуговують на увагу, оскільки за життя ОСОБА_9 у встановленому законом порядку відмовилась від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_8

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_8 про визнання нікчемним заповіту, складеного 14 лютого 2007 року ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10, задоволенню не підлягають й в цій частині позову слід відмовити.

Судом також встановлено, що 14 лютого 2007 року ОСОБА_9 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своїй доньці ОСОБА_6 та онуку ОСОБА_10 в рівних частках кожному.

Зазначений заповіт того ж дня посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №13 (а.с.45).

14 жовтня 2017 року ОСОБА_9 померла. На день своєї смерті ОСОБА_9 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1янівка,6 в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області разом із онуком ОСОБА_12 та правнучкою ОСОБА_13 Позивач ОСОБА_1 є сином померлої.

02 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №696/2017 до майна померлої 14 жовтня 2017 року ОСОБА_9

20 березня 2018 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом і за законом до нотаріуса звернулась донька померлої ОСОБА_9 ОСОБА_6

Того ж дня ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини за заповітом на користь ОСОБА_6

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №696/2017, заведеної 02 грудня 2017 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої 14 жовтня 2017 року ОСОБА_9 (а.с.27-58).

Таким чином, спадкоємцями до майна померлої ОСОБА_9 є її син ОСОБА_1 (за законом) та донька ОСОБА_6 (за заповітом та за законом).

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч.ч.1, 3 ст.1247 ЦК України).

Так, згідно з ч.2 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої

нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних відносин, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, в редакції чинній на час посвідчення заповіту, визначено систему місцевого самоврядування, яка включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

В силу положень ч.1 ст.11, ч.ч.1, 3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, в редакції чинній на час посвідчення заповіту, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданні.

Як слідує із п.п.5 п.«б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, в редакції чинній на час посвідчення заповіту, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Положеннями ч.6 та ч.8 ст.59 зазначеного вище Закону передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

До повноважень сільського голови, передбачених ст.42 вищевказаного Закону, не було віднесено питання прийняття розпорядження щодо покладання обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря виконкому сільської ради.

Пунктом 1 частини 2 статті 37 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, в редакції чинній на час посвідчення заповіту, визначено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних).

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Мінюсту від 25 серпня 1994 року №22/5 з подальшими змінами і доповненнями, в редакції чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Радах народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Отже, вирішальне значення має з'ясування питання прийняття виконавчим комітетом сільської ради рішення про покладення на певну особу виконавчого комітету обов'язків (надання повноважень) вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» у разі

посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

Судом встановлено, що у с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області не має нотаріусів, тому посадові особи виконавчого комітету ради мають право на вчинення нотаріальних дій, у тому числі на посвідчення заповітів у цьому населеному пункті.

Станом на 14 лютого 2007 року виконавчим комітетом ОСОБА_5 сільської ради не було прийнято рішення, яке б надавало секретарю виконкому ОСОБА_7 право на вчинення нотаріальних дій. Отже, остання не вправі була посвідчувати заповіт ОСОБА_9, в зв'язку із чим оспорюваний заповіт складено з порушенням вимог щодо його посвідчення і він є нікчемним в силу ч.1 ст.1257 ЦК України.

Посилання відповідачів та третьої особи на те, що повноваження ОСОБА_7 на вчинення нотаріальної дії підтверджується розпорядженням №1 голови ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 25 квітня 2002 року є необґрунтованим, оскільки, як вбачається із встановлених вище обставин, голова сільської ради не був наділений повноваженнями визначати посадову особу виконавчого комітету сільської ради щодо вчинення нотаріальних дій.

З огляду на викладене, заповіт, складений 14 лютого 2007 року ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10 слід визнати нікчемним.

При цьому, заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки перебіг позовної давності у ОСОБА_1 на оспорення заповіту, складеного ОСОБА_9, розпочався лише після відкриття спадщини - 14 жовтня 2017 року й на момент подачі позову до суду цей строк не сплинув.

Що стосується застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 про визнання нікчемним заповіту, складеного ОСОБА_8, то це не є підставою для відмови у позові, оскільки в цій частині позовних вимог відмовлено за недоведеністю, що узгоджується із п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України та враховує, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, а тому в частині позовних вимог у задоволенні яких ОСОБА_1 відмовлено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. слід віднести на його рахунок.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 про визнання нікчемним заповіту, складеного ОСОБА_9, задоволено, тому сплачений позивачем за ці вимоги судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути на його користь з відповідачів ОСОБА_5 сільської ради та ОСОБА_6 у рівних частках по 352 грн. 40 коп. з кожного. Відповідач ОСОБА_3 відмовився від спадщини за вказаним заповітом, а тому судові витрати з нього не стягуються.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати нікчемним заповіт, складений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10, посвідчений 14 лютого 2007 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №13.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання нікчемним заповіту, складеного ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10, посвідченого 14 лютого 2007 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №12.

Стягнути з ОСОБА_5 сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 по 352 грн. 40 коп. судового збору з кожного.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_5 сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце знаходження: с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, 31183, .

Відповідач: ОСОБА_6, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Третя особа: ОСОБА_7, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, 31183.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя: