Єдиний унікальний номер 243/430/19 Номер провадження 22-ц/804/1246/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини (справа № 243/430/19, суддя Сидоренко І.О., повний текст рішення складено 12 лютого 2019 року в місті Слов'янськ Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час спільного життя з відповідачем у неї народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею (позивачем) і перебуває на її утриманні. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Позивач здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років та їй призначена відповідна допомога по догляду за дитиною, якої недостатньо для проживання. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17 січня 2019 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн.80 грн.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

На обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд не врахував того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу колишній дружині на її утримання, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Судом не взято до уваги, що він є інвалідом з дитинства 3 групи по зору, не може працевлаштуватися за станом здоров'я, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 497 грн. та пенсію по втраті годувальника - 1 497 грн. на місяць, з яких відраховуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу. Остаточно його щомісячний дохід складає 2 245 грн. 50 коп. Оскільки він оформив на себе кредитну картку в ПАТ КБ «Приватбанк» з лімітом в 18 000 грн., якою користувалися з позивачкою під час спільного проживання, то в теперішній час він здійснює виплату заборгованості за цією карткою. Він також піклується за хвору матір, яка є інвалідом 3 групи, та як малозабезпечений отримує субсидію від держави в загальній сумі 1 456 грн. 41 коп.(а.с. 69 -70).

Відзив на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 не надала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом спору є стягнення аліментів, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги, відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлені наступні неоспорені обставини.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21 лютого 2017 року, ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 - матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

26 червня 2018 року Слов'янським міськрайонним судом винесено судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до акту № 23 від 16 січня 2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Северный», ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, а фактично вона та її малолітній син ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_3, з 01 травня 2018 року по теперішній час.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають дитину, яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що не заперечує відповідач.

Згідно з актом огляду медико - соціальною експертною комісією серії АВ № 0015166 від 08 травня 2018 року, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи по зору з 01 травня 2018 року, яка встановлена на строк до 01 червня 2021 року(а.с. 16, 50).

ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу як інвалід з дитинства 3 групи в розмірі 1 497 грн. (а.с. 24-28, 51).

З довідки про доходи № 699996, виданої Глобинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області від 24 січня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Глобинському об'єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 1 497 грн. (а.с. 30, 52)

ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Глобинській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості як безробітний, про що свідчить довідка № 1603068 від 24 січня 2019 року, видана Глобинською районною філією Полтавського обласного центру зайнятості.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, а його матір'ю є ОСОБА_4

Як вбачається з акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії АВ № 0553731 від 15.11.2016 року, ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи по зору з 15 листопада 2016 року, яка встановлена на строк до 01 грудня 2019 року

З довідки з вих. № 60 від 31 січня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Глобинською міською радою Полтавської області, видно, що ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_1.

З повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги до особової справи № 10756, вбачається, що ОСОБА_1 призначено субсидію, яку розраховано на 4 місяці, з грудня 2018 року по квітень 2019 року включно, в загальній сумі 1 456 грн. 41 коп.(1366 грн.76 коп. + 89 грн.65 коп.) (а.с. 34, 56).

Також відповідачем була надана довідка АТ КБ «ПриватБанк», з якої видно, що на протязі 2018 року ОСОБА_1 здійснював перекази грошових коштів на рахунок ОСОБА_2

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, але отримує соціальну державну допомогу, яка становить 1497 грн. на місяць, та пенсію по втраті годувальника в розмірі 1 497 грн., проживає разом з матір'ю, яка є інвалідом ІІІ групи по зору, але отримує пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Як зазначено у ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходу, враховуючи що вона здійснює догляд за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходяться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, який може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обгрунтовано частково задовольнив заявлений позов, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходу.

Апеляційній суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є безпідставні, з огляду на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача, суд рішення мотивував тим, що відповідно до норм Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та врахував матеріальне становище відповідача, який може надавати дружині матеріальну допомогу. При вирішенні справи суд посилався на вимоги частини 2 статті 84 СК України, якою передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. А відповідно до частин 4, 6 статті 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

При цьому, суд врахував, що необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

У справі, яка переглядається, суд з урахуванням установлених обставин і наведених норм права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Ухвалюючи рішення, суд присудив аліменти одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя, тобто у спосіб, передбачений законом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції врахував, що малолітня дитина мешкає з позивачем; матеріальний стан позивача є незадовільним, вона здійснює догляд за дитиною, яка проживає окремо від батька, джерелом її доходів є державна допомога - одноразова допомога при народженні дитини (860 грн. на місяць). Матеріальний стан відповідача складає дохід у середньому 2 245 грн.50 коп. на місяць після утримання аліментів на дитину (1 497 грн. + 1 497 грн. = 2 994 грн. - 748 грн.50 коп.(1/ 4 частина від 2 994 грн.).

1/8 частина доходу відповідача в 2 245 грн. 50 коп. складає 280 грн. 68 коп. (розмір аліментів на утримання позивача). За відрахуванням 280 грн. 68 коп. від 2 245 грн. 50 коп. залишається відповідачу 1 964 грн. 82 коп. на місяць, що перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого на працездатну особу з 1 січня 2019 року в розмірі 1 921 грн., згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII.

Посилання відповідача у скарзі на відсутність у нього достатніх коштів для сплати аліментів на колишню дружину в розмірі 1/8 частки його доходу не спростовують висновки суду про обґрунтованість вимог позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження цих аргументів відповідача.

Доводи відповідача про піклування за хворою матір'ю не доводять факту, що відповідач, який подав апеляційну скаргу, не має можливості надавати матеріальну допомогу колишньої дружині, оскільки матір відповідача отримує щомісячну пенсію, як інвалід 3 групи, та рішення суду щодо обов'язку утримання матері відповідачем не ухвалювалось.

Крім того, згідно ч.4 ст.84 СК України, необхідною умовою для присудження аліментів на дружину, є можливість чоловіка (колишнього чоловіка) надавати матеріальну допомогу, що суд ретельно перевірив та правові висновки з цього приводу належно мотивував.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що він неспроможний платити аліменти на утримання колишньої дружини в розмірі 1/6 частини його доходу, з чим частково погодився суд першої інстанції та стягнув з відповідача аліменти на утримання позивача в меншому розмірі - 1/8 частини його доходу до досягнення дитиною 3 років (до 16 лютого 2017 року).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки судів першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача ОСОБА_1 із ухваленим у справі судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції встановив обставини справи, повно та всебічно дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, на підставі наданих сторонами доказів, які суд належно оцінив, правові висновки належно мотивував та виклав у рішенні і підстав для його скасування рішення суду в межах доводів скарги немає.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст .389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 23 квітня 2019 року

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.