Справа №635/5430/18
Провадження по справі №2/635/1128/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі :

Головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1 "д" до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 25 грудня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір за яким відповідач отримала кредит у розмірі 8100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 14.06.2018 року становить 19962 грн.31 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 12153 грн.41 коп., пені - 8383 грн.30 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 926 грн.78 коп. На пропозиції погасити виниклу заборгованість в добровільному порядку відповідач не реагує. Тому просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

У встановлений судом строк позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.

17 вересня 2018 року судо з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано інформацію щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначенодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04 жовтня 2018 року від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року, на підставі клопотання відповідача, справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У лютому 2019 року позивачем надана письмова відповідь на заперечення відповідача, в якій позивач підтримав доводи, викладені у позові і просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони у судове засідання не з'явились фіксування судового процесу технічними засобами, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 3 даної статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні 25 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір за яким відповідач отримала кредит у розмірі 8100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки.

З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку від 16.08.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку Кредитка "Універсальна" (а.с.11). Анкета-заява підписана відповідачем.

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Згідно з приписами положень ст.634, 638 Цивільного кодексу України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

Відповідно до п.2.1.1.2.1. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

В Анкеті-заяві відповідач поставила підпис, засвідчивши отримання нею 25.12.2012 року кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.9).

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписала заяву про отримання кредитної картки "Універсальна", відповідно до якої приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку (позивач), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які, на думку суду, разом із заявою складають договір договір банківського обслуговування, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови даного договору.

Зі змісту заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач дав згоду на ведення з банком документообігу, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг.

За приписами ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Пунктом 1.27 статті 1 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління НБУ №479 від 24.09.99 року встановлено, що документом за операціями, що здійснені з використанням платіжних карток (далі - розрахунковим документом) є документ установленої форми та змісту (сліп, квитанція торговельного термінала, чек банкомата, чек касового апарата тощо), що підтверджує здійснення операції із застосуванням платіжної картки;

платіжна картка - ідентифікаційний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки, що містить обов'язкові реквізити, визначені платіжно організацією, які ідентифікують платіжну систему та його емітента.

Згідно з п.3.6, 3.7 вказаного Положення перед укладенням договору емітент або банк, який від імені емітента надає платіжні картки, зобов'язаний ознайомити клієнта з умовами одержання та застосування платіжної картки. Ця інформація має бути викладена в доступній формі та знаходитись у доступному для клієнтів місці, а також надаватись у письмовій формі особисто клієнтам та їх довіреним особам за їх вимогами.

Інформація, що надається в письмовій формі, має визначати:

1) термін дії платіжної картки;

2) види операцій, які може здійснювати клієнт (довірена особа клієнта);

3) тарифи банку з обслуговування операцій із застосуванням платіжної картки;

4) право клієнта на одержання виписок стану його рахунків та умови їх одержання (поштою, особисто та ін.);

5) порядок подання та розгляду претензій у разі непогодження клієнта з виписками за операціями з картрахунку;

6) умови безпеки при користуванні платіжною карткою;

7) потребу обов'язкового термінового повідомлення про втрату (крадіжку) платіжної картки, номер телефону, адресу установи, в яку слід звернутися з цього приводу та з приводу інших непередбачених ситуацій;

8) відповідальність клієнта за втрату картки, яка може бути передбачена в договорі про відкриття картрахунку;

9) обставини, за яких банк може згідно з чинним законодавством повідомляти про стан карткового рахунку третім сторонам та інше.

Один з примірників договору між банком і клієнтом має бути переданий клієнту. У разі змін умов обслуговування картрахунків та тарифів банку останній зобов'язаний повідомити клієнта не пізніше ніж за 21 день до введення цих змін.

Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано суду переконливих доказів того, що після підписання відповідачем заяви-анкети та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідачеві було надано другий екземпляр договору.

Суд не приймає до уваги надану позивачем виписку про рух коштів за рахунками відповідача з огляду на наступне.

Пунктами 4.1-4.16 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2003 року (тобто в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані.

Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи.

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками:

а) за місцем складання:

зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків);

внутрішні (оформлені в банку);

б) за змістом:

касові;

меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Касовими документами оформляються операції з готівкою. Вони поділяються на прибуткові та видаткові. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку з організації касової роботи в банках України.

Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи:

меморіальні ордери;

платіжні доручення;

платіжні вимоги-доручення;

платіжні вимоги;

розрахункові чеки;

інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами.

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

За однотипними операціями можуть складатися зведені меморіальні ордери. Зведений меморіальний ордер містить кілька номерів рахунків за дебетом чи кредитом. У разі виключення зі зведеного меморіального ордера певної суми, яка не може бути зарахована або списана з рахунку з будь-якої причини, ця сума закреслюється і в документі виправляється загальна сума. Кожне таке виправлення засвідчується підписами відповідального виконавця та контролера. Усі виправлення в електронному документі мають бути засвідчені цифровими підписами відповідального виконавця та контролера і відображені в протоколах функціонування програмного забезпечення.

Первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства (банку), що склало документ;

зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру;

посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення;

особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

До обов'язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (крім перелічених вище), також належать:

назва одержувача коштів;

сума операції (цифрами та словами). Сума операції може бути відображена лише цифрами, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку;

номери рахунків;

назва банку (одержувача та платника коштів).

Первинні документи залежно від виду операції можуть включати, крім обов'язкових, додаткові реквізити, що визначаються банками самостійно.

Для відображення в обліку операцій банки можуть використовувати електронні реєстри, інші первинні документи, що фіксують час та свідчать про виконання операцій. Форми таких документів банк затверджує самостійно із зазначенням обов'язкових реквізитів.

Процес збору, оброблення та зберігання первинних документів має бути безперервним, навіть під час передавання їх з однієї підсистеми до іншої в межах системи автоматизації банку, а відповідна інформація - цілісною, достовірною і несуперечливою.

Первинні документи з виправленням обов'язкових реквізитів банк до виконання не приймає, крім тих випадків, що визначені нормативно-правовими актами Національного банку. Електронні документи з негативним результатом перевірки цифрового підпису банк до виконання не приймає.

У разі приймання розпоряджень власників рахунків в електронній формі та здійснення міжбанківських розрахунків внесення будь-яких виправлень у документи, що надійшли до банку, не допускається.

Згідно з пунктами 5.1-5.8 зазначеного вище Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри:

особові рахунки та виписки з них;

аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій;

книги реєстрації відкритих рахунків;

оборотно-сальдовий баланс;

інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

У разі складання регістрів бухгалтерського обліку на електронних носіях інформації банки зобов'язані зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України.

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити:

номер особового рахунку;

дату здійснення останньої (попередньої) операції;

дату здійснення поточної операції;

код банку, у якому відкрито рахунок;

код валюти;

суму вхідного залишку за рахунком;

код банку-кореспондента;

номер рахунку кореспондента;

номер документа;

суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);

суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;

суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

У разі втрати клієнтом виписки з його особового рахунку на вимогу клієнта видається дублікат. Порядок видачі дублікатів виписок обумовлюється в договорі банківського рахунку.

За станом на 1 січня банки надають клієнтам виписки за їх особовими рахунками. Після вивіряння даних цих виписок клієнти складають у письмовій формі підтвердження про залишки на їх особових рахунках за станом на 1 січня. Порядок складання підтверджень слід передбачати в договорах банківського рахунку.

Якщо підтвердження про залишки на особових рахунках клієнтів не отримані банком протягом місяця, то ці залишки вважаються підтвердженими.

Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Крім того, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача стосовно того, що виписка з особового рахунку відноситься до первинних документів бухгалтерського обліку. Інших доказів (меморіальних ордерів, касових чеків тощо) на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів (відкриття карткового рахунку), здійсненням відповідачем будь-яких розрахунків за кредитною карткою, позивачем суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що ані в Анкеті-заяві ані в Умовах та правилах надання банківських послуг у ПриватБанку не встановлені порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтівАТ КБ "ПриватБанк", також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним була затверджена форма особових рахунків клієнтів банку.

Також судом не приймаються до уваги доводи щодо договірного списання коштів з іншого карткового рахунку позивача на погашення її заборгованості за кредитним договором.

До такого висновку суд приходить з огляду на наступне.

Договірне списання є способом найбільш ефективного задоволення кредиторами своїх вимог до боржника.

Разом із тим, такий спосіб стягнення коштів є ефективним тільки за певних умов.

Розділом 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004 року встановлено, що банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема:

умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання;

номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання;

найменування отримувача;

номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника;

перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

Отримувач для здійснення договірного списання оформляє платіжну вимогу, яку подає до банку, що обслуговує платника, відповідно до пункту 2.13 глави 2 цієї Інструкції.

Платіжна вимога оформляється за формою, наведеною в додатку 4, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції. У реквізиті "Призначення платежу" отримувач зазначає назву, номер і дату договору з платником, яким передбачене право отримувача на договірне списання, а також назву і статтю закону, що передбачає таке списання.

Платіжні вимоги про здійснення договірного списання коштів з рахунків платників банки приймають і виконують відповідно до глави 2 цієї Інструкції.

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Платник у договорах банківського рахунку або інших договорах про надання банківських послуг може передбачати доручення банку на договірне списання коштів з його рахунків на користь третіх осіб або на свої рахунки, які відкриті в цьому чи іншому банку.

Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає інформацію про платіж і номер, дату договору, за яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Звернення стягнення на предмет обтяження, яким є майнові права на кошти, що розміщені на банківському рахунку, здійснюється шляхом договірного списання за платіжною вимогою обтяжувана за умови повідомлення банку про таке обтяження.

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним з відповідачем у будь-якому договорі передбачено договірне списання з інших карткових рахунків, відкритих на ім'я відповідача, на погашення заборгованості за кредитним договором; не надано доказів того, що таке договірне списання проводилось ним у відповідності з вимогами, зазначеними у діючому законодавстві.

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1 "д" до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас