ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Катющенко В.П.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 квітня 2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Разом з тим, ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не виконував, в результаті чого у останнього, станом на 31 липня 2017 року,утворилася заборгованість в розмірі 42 484,36 грн., яка складається з: 3 038,96 грн.- заборгованість за кредитом; 33 566,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 380,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 999,26 грн.- штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року позов залишено без задоволення.

Справа № 755/13423/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/220/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник АТ Комерційний Банк «Приватбанк» подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказувала, що судом не взято до уваги, що відповідачем заперечень проти позову надано не було, розмір нарахованої заборгованості, факт укладення договору, отримання кредитних коштів відповідач не оспорював.

Зазначала, що з Анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчила, що ознайомилася та згодна з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Наголошувала, що протягом двох років за період з 2012 по 2014 роки відповідачем здійснювалася оплата за користування кредитом, що відображено у розрахунках заборгованості та виписці по картрахунку. Відтак, вказані дії з боку позичальника також свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Враховуючи наведене, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку.

Відповідно до положень ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2012 року ОСОБА_3 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

У поданому позові ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що між банком та ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 100, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, представник банку вказував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_3 обов'язку щодо повернення кредитних коштів, банк просив стягнути з відповідача суму боргу, надавши відповідний розрахунок заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності із Заявою свідчило б про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2.1.1.1. наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ці Умови використання кредитних карт АТ КБ ПриватБанку, Пам'ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування Карт. Банк випускає клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Карти та відкриття рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту Картки.

Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк видає клієнту Картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві.

Пунктом 2.1.1.2.3. встановлено, що після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

2.1.1.2.5. Банк має право відмовити клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску Карти «…».

З аналізу вищезазначених положень вбачається, що підписання Анкети-заяви не є обов'язковою умовою видачі картки, і Банк може прийняти рішення як про видачу картки так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки з встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і був відкритий Рахунок.

В матеріалах справи відсутні відомості та банком не надано до суду доказів того, що відповідач, підписавши Анкету-заяву, отримав та погодившись, підписав Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифи, що могло б свідчити про факт укладення в належній формі договору між сторонами.

Не містять матеріали справи і доказів на підтвердження прийняття рішення банком про видачу кредиту ОСОБА_3 та встановлений ліміт.

При цьому, судом правильно зазначено, що наявні розбіжності у датах відкриття карткового рахунку, вказані у довідках, наданих банком, не дають змоги суду встановити факт того, що відповідна картка була видана відповідачу. Крім того, стороною позивача не було надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий представником банку, містить чотири типи кредитних карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold». Визначити який тип кредитної картки був наданий саме відповідачу не вбачається можливим.

В матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження того, що відповідач отримав грошові кошти або кредитну картку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем заперечень проти позову надано не було, розмір нарахованої заборгованості, факт укладення договору, отримання кредитних коштів відповідач не оспорював не свідчить про обґрунтованість поданого позову та як наслідок, наявність підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідає обставинам справи.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарг цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді