Справа № 136/373/19
провадження № 2/136/144/19
РІШЕННЯ

іменем України

"22" травня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що вона, ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 приходиться їй колишнім чоловіком, місце проживання якого було зареєстроване у належному їй житловому будинку з її згоди. Шлюб між ними розірвано 08.02.2000 у зв`язку із чим він залишив постійне місце проживання і з того часу у спірному об`єкті нерухомості не проживає, не несе жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право на користування належним їй житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 28.03.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.12.2004 року (а.с.9). Право власності зареєстроване за позивачем 04.01.2005 КП «Віннице обласне об`єднане БТІ», на що вказує штемпель відповідного змісту на звороті свідоцтва.

Як убачається із довідки виданої Липовецькою міською радою 10.12.2018 за №5473 (а.с.11), гр. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно акту від 30.04.2018 складеного депутатом міської ради ОСОБА_4 . та затвердженого Липовецьким міським головою 30.04.2019 (а.с.10), місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстроване у належному ОСОБА_1 житловому будинку, однак з 1999 року ОСОБА_2 там не проживає.

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком.

За правилами статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Наведене кореспондується із вимогами статті 383 ЦК України.

За змістом статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За статтею 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві колишнім чоловіком, у зв`язку із чим останній був вселений до належного позивачеві спірного житлового будинку, який як власник цього майна надав право відповідачеві користуватись ним. Шлюб між сторонами спору розірвано 08.02.2000 (а.с.8). Відповідач вибув із зазначеного житлового будинку у 1999 році, не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко