Житомирський апеляційний суд
Справа №289/840/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 46 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №289/840/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Янчук В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №10 по вул. Перемоги,№ 10, в смт. Городок, Радомишльського району Житомирської області, а також зобовязати Городоцьку селищну раду зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він зареєстрований та проживає у даній квартирі з 2002 року по даний час. Власником квартири є Міністерство оборони України.

У зазначеному житловому приміщенні також зареєстрована його дочка- Глінська П.Д., однак з 2016 року остання змінила місце проживання та мешкає у м. Києві. Відповідач не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні зазначеного житла. На даний час він позбавлений можливості оформити субсидію та самостійно сплачує комунальні послуги.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №10 по вулиці Перемоги, 10, в смт.Городок, Радомишльського району Житомирської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач постійно не проживає з наймачем спірної квартири ОСОБА_4 та не веде з ним спільного господарства, а тому ОСОБА_1 не має правових підстав для звернення до суду з даним позовом до відповідача. Також судом не враховано, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з поважних причин, так як з 2015 року навчалася у коледжі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», а тому за ОСОБА_2 зберігається право на користування зазначеним житлом.

В судовому засіданні позивач та його представник не визнали апеляційну скаргу, зауваживши, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не надала суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що вона з 2015 року навчається у м. Києві.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору найму житла в будинках державного і комунального фонду від 1 грудня 2003 р. наймачу ОСОБА_4 та членам його сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було надано в безстрокове користування квартиру АДРЕСА_1.

Вказане житлове приміщення перебуває на балансі Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району.

Матеріали справи свідчать, що у спірній квартирі зареєстрований позивач та його дочка ОСОБА_2

Досліджені судом акти Городоцької селищної ради містять інформацію про те, що відповідач не проживає у даному житловому приміщенні з 2016 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що даних про наявність поважних причин відсутності ОСОБА_2 у зазначеній квартирі, матеріали справи не містять. Суду також не надано доказів того, що позивач чинить дочці перешкоди у користуванні цим житловим приміщенням.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність ОСОБА_2 у цій квартирі без поважних причин, що, в свою чергу, є підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до положень ч. ч.1,2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Пунктом 2 частини 3 даної норми також передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням ( учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном,- протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 надала суду копію договору про надання освітніх послуг, укладеного між нею та Національним університетом «Одеська юридична академія», який свідчить про те, що вона проходить навчання у даному навчальному закладі з вересня 2018 року.

Окрім того, долучена до апеляційної скарги довідка Національного університету « Одеська юридична академія» містить інформацію про те, що ОСОБА_2 з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року навчалася у Коледжі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету « Одеська юридична академія».

В судовому засіданні позивач не заперечував факт здобуття дочкою освіти з 2015 року у навчальному закладі м. Києва.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відсутність ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні понад шість місяців зумовлена її навчанням й протягом всього часу навчання за нею зберігається право на користування даною квартирою

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2019 року в частині задоволення позову скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1057 грн. 21 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.