Справа № 464/4216/18
пр.№ 2/464/514/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

суддя Тімченко О.В.,

секретар судового засідання Бондар Н.С.,

справа № 464/4216/18

учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення заборгованості та зустрічним позовом про розірвання кредитного договору

представники учасників справи:

представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В.

Обставини справи

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12 774,69 грн. за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2011 року, покликаючись на невиконання останнім взятих на себе зобов'язань.

Ухвалою судді від 23 серпня 2018 року справу прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Відповідачем подано відзив, в якому просить в такому відмовити, покликаючись на блокування самим банком рахунку та неможливості погашення боргу, що утворився не з його вини.

У подальшому відповідачем подано зустрічну позовну заяву, в якій просить: визнати дії банку по відношенню до нього нечесною (агресивною) підприємницькою практикою та такими, що порушують чинне законодавство України; розірвати договір б/н від 11 жовтня 2011 року, укладений з банком; стягнути з банку моральну шкоду в розмірі 12 774 грн., покликаючись на безпідставне звинувачення його у шахрайських діях та блокування його рахунку, що унеможливило погашення ним своєчасно кредиту саме з вини банку.

Ухвалою суду від 4 жовтня 2018 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, вимоги об'єднано в одне провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Відповідачем надано відповідь на відзив з покликанням, що відповідно до Умов та правил обслуговування рахунків обслуговування було призупинено, однак таке стосувалося лише зняття коштів, а не їх внесення, перешкод позивачу у прийнятті коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості не було. Протиправних дій зі сторони банку не було.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи таку передано судді Тімченко О.В.

Позивач скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, та просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні первісний позов заперечив, а зустрічний просить задоволити.

Мотиви та висновки суду

У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

11 жовтня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання у відповідності до ст.207 ЦК України відповідачем заяви, погодившись при цьому з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». Позивачем підтверджено укладення договору та отримання кредитних коштів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано, проте відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача, станом на 21 червня 2018 року має заборгованість за користування кредитом, з урахуванням внесених коштів, в розмірі 12 774,69 грн., з яких: 2062,64 грн. - тіло кредиту; 4764,05 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4863,49 грн. - нараховано пені; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 584,51 грн. - штраф (процентна складова).

За вимогами п.1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивач погодився з умовами таких.

Вказаними умовами передбачено відмову у здійсненні тільки видаткових операцій, що, в свою чергу, не перешкоджало погашенню боргу за кредитом. Надана позивачем переписка з банком не свідчить про неможливість внесення коштів на картковий рахунок для виплати кредиту (стосується соціальних виплат).

З урахуванням наведеного доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 12 774,69 грн. з відповідача є підставними, а відповідач належних та недопустимих доказів у підтвердження своїх доводів щодо утворення вказаної суми з вини самого позивача не довів. При цьому відповідач заперечив розмір боргу, такий вважає 241,38 грн. - сума на день блокування карки, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо зустрічних вимог відповідача, то суд враховує таке.

За ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться:

1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції;

2) вживання образливих або загрозливих висловів;

3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача;

4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб'єктом господарювання;

5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.

Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики:

1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати;

2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла;

3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача;

4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання.

Наявність проявів нечесної підприємницької діяльності з боку банку, які у розумінні вимог ст.19 Закону «Про захист прав споживачів» можна було б вважати агресивними - психологічного пресингу та хуліганських дій, як покликається відповідач, ним не підтверджено та не доведено.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

АТ КБ «Приватбанк» у повній мірі виконав зобов'язання за вказаним договором, а саме надав відповідачу кредит. Будь яких порушень договору, у тому числі - істотних, з боку банку не встановлено, а тому підстав розірвання кредитного договору немає.

У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 21 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Натомість позивач завдання йому відповідачем моральної шкоди жодним чином не обґрунтував, доказів цього суду не подав. Зазначення про те, що моральна шкода становить розмір суми боргу - 12 774 грн. не ґрунтується на вимогах закону та встановлених обставинах справи.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 12 774,69 грн. з відповідача є підставними та первісний позов підлягає до задоволення. При цьому зустрічні вимоги відповідача про визнання дій банку щодо нечесної (агресивної) підприємницької практики, розірвання договору та стягнення моральної шкоди є безпідставними та недоведеними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

За умовами ст.141 ЦПК України судовий покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с.116-119), а тому такий в порядку компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

первісний позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 12 774,69 грн. за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2011 року.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору.

Судові витрати акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в розмірі 1762 грн. судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д (адреса листування - м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50).

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя О.В.Тімченко