Справа № 635/6254/18
Провадження № 2/635/624/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2019 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Токарєвої Н.М.,
секретар судового засідання - Кондратенко Л.І.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1,
представник позивача: ОСОБА_2,
відповідач: ОСОБА_3,
відповідач: ОСОБА_4,
відповідач: ОСОБА_5,
відповідач: ОСОБА_6,
відповідач: ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 12, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Бджілостанція, будинок 1, яка належить йому на праві власності.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 08 листопада 2016 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 від 08 листопада 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9, вищезазначені особи зобовязалися знятися з реєстраційного обліку місця проживання за адресою; місто Мерефа, вулиця Бджілостанція, будинок 1 (один), квартира 12 (дванадцять), Харківського району Харківської області, та звільнити вищевказану квартиру у строк не пізніше 08 травня 2017 року.
Вищевказані особи не є членами сімї позивача, за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги не сплачують, а сама по собі реєстрація відповідачів у спірній квартирі позбавляє позивача розпоряджатися нею на власний розсуд, що обмежує його права, а отже, останній змушений звернутися до суду з даним позовом.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області щодо відповідачів.
12 жовтня 2018 року з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області направлена відповідь, яка була отримана судом 16 жовтня 2018 року щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів, згідно якої останні зареєстровані за адресою, вказаною у позовній заяві.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 13 грудня 2018 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.01.2019 залучено в якості співвідповідача ОСОБА_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 1АДРЕСА_1.
Заперечення на позовну заяву від відповідачів у встановлений законом строк і порядок до Харківського районного суду Харківської області не надходило.
Позивач у судове засідання не зявився, але його представник подав до суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, також, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином рекомендованою кореспонденцією.
Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9.
Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 від 08 листопада 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9, вищезазначені особи зобовязалися знятися з реєстраційного обліку місця проживання за адресою; місто Мерефа Харківського району Харківської області, вулиця Бджілостанція, будинок 1 (один), квартира 12 (дванадцять), та звільнити вищевказану квартиру у строк не пізніше 08 травня 2017 року.
Як вбачається із копії Інформаційної довідки № 135962148 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 30.08.2018, право власності на квартиру № 12, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Бджілостанція, будинок 1, належить ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. ст. 316, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
В вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7.
Відповідно до копії довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бджілка» № 27 від 04.04.2019, в квартирі № 12, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Бджілостанція, будинок 1, фактично ніхто не мешкає.
Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців.
У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідачі не є членами родини позивача, участі в утриманні квартири не приймають, їх реєстрація перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися своїми права власника будинку.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Статтею першою Протоколу N 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини (Європейська конвенція з прав людини) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Рішенням Європейського суду по правам людини справа «Маркс (MARCKX) проти Бельгії» від 13.06.1979 в пункті 63 стосовно статті першої Протоколу першого Європейської конвенції з прав людини зазначено, що визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном стаття перша по своїй суті є гарантом права власності.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку виклав у своїй Постанові Верховний Суд України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014, що відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обовязковим для суду при виборі і застосуванні норми права до відповідних спірних правовідносин, відповідно до якої, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Суд, системно аналізуючи норми діючого цивільного законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, з огляду на те, що позивач правомірно набув у власність квартиру, а відповідачі зареєстровані, але не проживають в квартирі та не ведуть з власником житла спільне господарство, не є членом сімї позивача, договір найму житла між сторонами не укладався, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням зазначеної квартири і позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за рахунок позивача, відповідно до письмової заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру № 12, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Бджілостанція, будинок 1, шляхом позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 права користування квартирою № 12, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Бджілостанція, будинок 1.

Рішення є підставою для скасування реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 за вказаною адресою.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору залишити за рахунок позивача.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ММ № 157161, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 06.03.1999, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 149;

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_3, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 12.11.1998, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_4;

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, НОМЕР_5, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 08.04.1997, зареєстрована за адресою: Харківська область. АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_6;

Відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, НОМЕР_7, виданий Харківським РВ ГУ ДМС України в Харківській області 27.09.2012, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_8;

Відповідач - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, НОМЕР_9, виданий Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області 08.10.2008, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6;

Відповідач - ОСОБА_7, НОМЕР_10, виданий Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області 11.11.1998, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 1АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Н.М. Токарєва