Справа № 515/172/19
Провадження № 2/515/567/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.

відповідача ОСОБА_5 .

представника третьої особи Міховського С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Жовтоярська сільська рада Татарбунарського району Одеської області,

про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року ОСОБА_4 пред`явила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її біологічний батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна частка (пай) розміром 7,65 в умовних кадастрових гек- тарах із земель колишнього КСП ім.Калініна, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , та земельна частка (пай) розміром 7,65 в умовних кадастрових гектарах із зе- мель колишнього КСП ім.Калініна, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , обидва сертифікати видано Татарбунарською райдержадміністрацією Одеської області 08.04.1997 р. Право на зазначені земельні частки (паї) прийняла у спадщину на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.07.2016 р. як спадкоємець четвертої чер- ги її мати ОСОБА_5 Зазначені права на земельні частки були реалізовані в натурі на місцево- сті у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Жовтоярської сільської ради Татарбунарського району Одеської об- ласті, одна площею 6,9084 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , друга площею 6,9176, кадастровий номер НОМЕР_3 . Її батько за життя не визнав свого батьківства віднос- но неї для того, щоб мати отримувала допомогу від держави як мати одиначка, але вона народи- лась за час їхнього сумісного проживання та є рідною дочкою, що підтверджується довідками сі- льської ради. На момент смерті батька вона була неповнолітньою і коли стало питання про спад- щину, то мати завірила її, що вона прийме спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом, а вона (позивач) буде отримувати орендну плату за землю і отримає від матері довіреність на розпо- рядження землею. Але після прийняття спадщини мати не виконала своїх обіцянок.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив сп- раву розглянути без його участі, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідач також у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні ви- моги визнала у повному обсязі, підтвердила, що позивач є дочкою ОСОБА_6 , просила справу розглянути без її участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій, не за- перечуючи проти позову, просив справу розглядати без участі представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як слідує з копії паспорту НОМЕР_4 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.5,6), позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . у м.Татарбунари Одеської області, її батьками заз- начені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Копіями сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , виданих Татарбунарською райдержадміністрацією 08.04.1997 р. (а.с.8,9,41,42,43), підтве- рджується, що ОСОБА_6 належало право на земельні частки (паї) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, розміром 7,65 в умовних кадастрових гектарах кожна.

З копії свідоцтва про смерть (а.с.7) слідує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_6 право на зазначені земельні частки (паї) прийняла у спадщину на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.07.2016 р. як спадко- ємець четвертої черги ОСОБА_5

Як вбачається з копій витягу з Державного реєстру речових прав на не-рухоме майно про ре- єстрацію права власності (а.с.10-11,12-13,39,40), ОСОБА_5 , матері позивача, на праві прива- тної власності належать дві земельні ділянки, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Жовтоярської сільської ради, пло- щею 6,9084, кадастровий номер НОМЕР_3 , та площею 6,9176 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

Згідно довідки виконкому Жовтоярської сільської ради № 567 від 10.08. 2017 р. (а.с.14), ОСОБА_6 на день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 Крім нього у будинку зареєстровані: ОСОБА_5 - співмешканка померлого; ОСОБА_4 . - має родинні зв`язки.

З довідки виконкому Жовтоярської сільської ради № 566 від 10.08.2017 р.(а.с.15) слідує, що ОСОБА_5 проживала разом та вела спільне господарство з ОСОБА_6 в с.Ройлянка біль- ше п`яти років з 1997 року по день смерті. Під час сумісного проживання народилась дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забо- ронені законом…

В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізич- ної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З змістом ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як визначено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_6 придбав право на дві земельні частки (паї) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, розміром 7,65 в умо- вних кадастрових гектарах кожна. Це право на зазначені частки (паї) прийняла у спадщину на під- ставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.07.2016 р. як спадкоємець четвертої черги ОСОБА_5 , яка на законних підставах оформила на ці частки право приватної власності, зареєструвавши його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Це її пра- во ніким не оспорено.

Отже, власником спірних земельних ділянок є ОСОБА_5 , мати позивача.

Позивач, вважаючи, що має право на зазначене нерухоме майно, з метою захистити свої по- рушені права звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельні ділян- ки, право власності на які зареєстроване за її матір`ю, відповідачем у справі.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

А ч.2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом цієї норми закону, для захисту права власності чи іншого речового права може використовуватися позов про визнання права власності, негаторний чи віндикаційний позови.

Відповідно до ст.19 ЦК України, особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змістові права, що порушене, характерові дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спри- чинені цим порушенням.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд, що передбачено ч.1 ст.20 ЦК України.

Але, за впевненістю суду, позивачем невірно вибрано спосіб захисту свого порушеного пра- ва, оскільки спосіб самозахисту не відповідає змістові порушеного права та характерові дій, якими воно порушене.

Для поновлення свого порушеного права позивач, яка вважає, що вона є дочкою ОСОБА_6 і на момент його смерті була неповнолітньою особою, може звернутися до суду з позовом про оспорювання права своєї матері на все спадкове майно і визнання за нею права власності на певну його частину.

Але для цього позивачу треба довести, що вона є дочкою ОСОБА_6

Проте, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази цього факту. Є довідка сільської ради про те, що ОСОБА_5 проживала разом та вела спільне господарство з ОСОБА_6 в с.Рой- лянка більше п`яти років з 1997 року по день смерті і під час сумісного проживання народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Та в заяві про розгляд справи за її відсутності відповідач зазначає, що позивач є дочкою ОСОБА_6

Але дані доказ не є допустимими і суд не може прийняти їх.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень…

Проте, позивачем не надано суду необхідних та достатніх об`єктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення її позовних вимог, а судом їх не добуто.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 1216-1218 ЦК України, ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Жовтоярська сільська рада Татарбунарсько- го району Одеської області, про визнання права власності на земельні ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко