Справа № 462/6253/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/406/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Струс Л.Б. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.,

позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Євген» (далі - ТОВ «Євген»).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про забезпечення позову (а.с. 13-14).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 травня 2018 року, заяву задоволено. Заборонено ТОВ «Євген» та суб'єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення будь-яких реєстраційних дій (а.с. 15-19).

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року вище згадані ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 02 травня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 20-27).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року вище згадану заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено суб'єктам державної реєстрації проведення щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген» реєстраційних дій, пов'язаних зі зміною статутного або складеного капіталу, зміною складу або інформації про засновників та державною реєстрацією змін до установчих документівТовариства з обмеженою відповідальністю «Євген» (а.с. 32-33).

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір, предметом якого є незаконна зміна відомостей про юридичну особу у Єдиному державному реєстрі щодо ТОВ «Євген», невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі, проте сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав позивача у разі задоволення позову (а.с. 32-33).

Згадану ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, покликаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права.

Вважає, що даний спір взагалі належить до господарського судочинства.

Звертає увагу на те, що ТзОВ „Євген" взагалі не було залучено до розгляду даної справи, „тоді як застосованими заходами забезпечення позову порушуються інтереси безпосередньо самої юридичної особи".

Вважає, що вжиті заходи забезпечення позову порушують права та інтереси інших засновників ТзОВ „Євген", а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_7І, щодо їхньої можливості розпоряджатися своїми частками в статутному капіталі ТзОВ „Євген", яке (ТзОВ) не є стороною у даному спорі.

Аргументом апеляційної скарги також указаного те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим та утруднить виконання рішення(а.с.36-40).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України

від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Євген»

від 29 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

До суду першої інстанції позивачем заявлено про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Євген» та суб'єктам державної реєстраційної служби вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення будь-яких реєстраційних дій товариства.

Необхідність такого забезпечення позивач обґрунтовує тим, що відповідачі неодноразово звертались з позовами до Личаківського районного суду міста Львова, Галицького районного суду міста Львова, Апеляційного суду Львівської області про визнання права власності на корпоративні права ТОВ «Євген» та зняття з них арешту, за допомогою яких намагались внести зміни до відомостей про юридичну особу у Єдиному державному реєстрі.

Суд першої інстанції, погодившись з доводами позивача, якими обгрунтовано заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що у разі невжиття таких заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тривалий час тривають судові спори з приводу виконання договірних зобов'язань, під час розгляду яких згаданими відповідачами в різний спосіб було ініційовано реєстраційні дії, пов'язані з державною реєстрацією змін до установчих документів ТзОВ „Євген" пов'язаних зі зміною статутного або складеного капіталу та зміною складу або інформації про засновників згаданого ТзОВ.

Апелянтом вище наведених обставин та доказів не спростовано.

Враховуючи предмет спору, очевидним є те, що продовження вчинення таких дій може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим та утруднить виконання рішення, до уваги прийматися не можуть.

В той же час, заходи забезпечення позову, застосовані судом, не перешкоджають господарській діяльності ТзОВ „Євген": доводів про такі перешкоди апеляційна скарга не містить.

Саме ТзОВ „Євген", як юридична особа, ухвалу про забезпечення позову не оскаржувало, так само, як не ініціювало своє залучення до участі у даній справі.

Відповідачі, в порядку, передбаченому частиною 1 ст. 53 ЦПК України, також не подавали до суду заяви про залучення ТзОВ „Євген" до участі у справі.

Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на права та інтереси ТзОВ „Євген", як юридичної особи, які ніби-то порушуються заходами забезпечення позову, застосованими оскаржуваною ухвалою, також до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів доводи позивача щодо необхідності вжиття по справі відповідних заходів забезпечення позову визнає обгрунтованими, а заходи забезпечення позову, застосовані судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, - співмірними позовним вимогам.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Струс Л.Б.

Шеремета Н.О.