Ухвала

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 522/12314/18

провадження № 61-5770ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Лесько А. О., СімоненкоВ. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого органу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, за участю стягувача - публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого органу Одеської області Щербакова Ю. С., обґрунтовуючи її тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки виконавчий лист пред'явлено до виконання після спливу трирічного строку.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року скаргу задоволено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року скасовано, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у березні 2019 року, ОСОБА_4 просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що копію постанови апеляційного суду особа, яка подала касаційну скаргу, отримала 21 лютого 2019 року та подала скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції, обгрунтовано виходив з того, що постанова приватного виконавця виконавчого органу Одеської області Щербакова Ю. С. винесена в межах строків пред'явлення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з огляду на наступне.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі -ПАТ «Дельта Банк») задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» 424 439,79 грн та 1 950,00 грн судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 вересня 2014 року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року залишене без змін.

29 вересня 2014 року Миколаївським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист.

Відповідно до відмітки у виконавчому документі від 04 жовтня 2016 року, виконавчий лист було повернуто стягувачу, чим строк пред'явлення виконавчого документу було поновлено і продовжено до 04 жовтня 2019 року.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 1частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частина п'ята статті 12 Закону передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Доводи касаційної скарги, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущено є безпідставними та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, судового рішення, що оскаржується, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а також рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначено.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк касаційного оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого органу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, за участю стягувача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за касаційною скаргоюОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А. О.Лесько

В. М.Сімоненко