ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/364/18

Головуючий у першій інстанції - Усенко Л.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/16/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Куликівська селищна рада;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_5;

оскаржується рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

прізвище судді: Усенко Л.М.; місце ухвалення рішення: смт. Куликівка; дата складання повного тексту рішення: 01 червня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_6 звернулась з позовом до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_7, яка після смерті все своє майно заповіла дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак вони спадщину не прийняли. Звернувшись до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № АДРЕСА_1 строк, передбачений законом, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не було подано документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок. Позивач посилалась на те, що на час смерті матері не існувало документа який би підтвердив право власності на вищевказане майно. З урахуванням викладеного, просила визнати за нею право на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на садибний (індивідуальний) будинок загальною площею 90,5 кв.м., житловою площею 55,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1; погріб з шийкою в-1, погріб під частиною будівлі- г-1, веранда - а2-1, прибудови а-1, а1-1, гараж Г-1, сараї Б-1, В-1, д-1, Г1-1, Д-1, убиральня Е-1, ганки а3-1, а4-1) садиби № АДРЕСА_1, який за життя належав ОСОБА_7, в порядку спадкування за законом.

На вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка участі у розгляді справи не приймала, однак зазначала, що судом першої інстанції не було витребувано копії спадкової справи, заведеної після смерті її чоловіка ОСОБА_8, який був спадкоємцем майна ОСОБА_7 за заповітом та фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матір'ю до дня її смерті та відкриття спадщини. Зазначала, що внаслідок того, що судом не було вірно визначено коло спадкоємців ОСОБА_8, її не було залучено до участі у справі, а справу розглянуто за участю неналежного відповідача.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки померла ОСОБА_7 до 05.08.1992 року збудувала будинок за адресою: АДРЕСА_1, але за життя не отримала правовстановлюючого документу на будинок, її спадкоємці за заповітом померли, є правові підстави для визнання за ОСОБА_6 права власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом.

З таким висновком суду, не може погодитись апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п'ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.6).

27 грудня 1996 року секретарем виконкому Ковчинської сільської ради народних депутатів було посвідчено заповіт ОСОБА_7, яка на випадок своєї смерті все своє майно заповіла в рівних долях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.18).

Спадкоємці за заповітом померли: ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 7,8).

Згідно зі свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб матір'ю ОСОБА_10 була ОСОБА_7 (а.с. 9,10).

Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 22.03.2018 року ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки право власності на нього не було зареєстровано (а.с.25).

Після смерті ОСОБА_8 Другою Чернігівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу на підставі заяви його дружини ОСОБА_5, одночасно ОСОБА_3 (син спадкодавця), відмовився від прийняття спадщини.

07 березня 2018 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на грошові вклади (а.с.55).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2019 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким,

що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив відмову.

Розглянувши справу за позовом ОСОБА_6 до Куликівської селищної ради, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом учасників спірних правовідносин та залишив поза увагою фактичну відсутність спору між сторонами у справі.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує довести як наявність між ним та відповідачем спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені саме особою, яку позивач зазначив відповідачем, і права можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

У контексті заявлених ОСОБА_6 позовних вимог, Куликівська селищна рада не є учасником спірних правовідносин, тому є неналежним відповідачем у даній справі.

Отже, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки не встановив кола осіб, які мають право на спадкове майно, розглянув справу за участю Куликівської селищної ради, яка не є належним відповідачем, та задовольнив позов без належних правових підстав.

У зв'язку з вищевикладеним, висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, відтак судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 11.06.2018 року (а.с. 110), а тому апеляційним судом, на підставі ст. 55 ЦПК України, було здійснено заміну позивача ОСОБА_6 на її сина ОСОБА_2, який є спадкоємцем останньої.

Відповідно до приписів ч.1,13 ст.141 ЦПК України, у зв»язку із задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції, в сумі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції, в сумі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: