Справа № 175/334/19
Провадження №4с/175/4/19
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушній Л.В.,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3, особа дії якої оскаржуються: Соборний відділ ВДС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

25.01.2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою в якій просить: визнати незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2017 року за виконавчим листом №2-2971/09 виданий 03.08.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2017 року за виконавчим листом №2-2971/09 виданий 03.08.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області; визнати незаконною постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.07.2018 року; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.07.2018 року; визнати незаконною постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.07.2018 року; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.07.2018 року; визнати незаконною постанову про накладення штрафу від 03.12.2018 року; скасувати постанову про накладення штрафу від 03.12.2018 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в межах виконавчого провадження №55306060 з виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2009 року, ухваленого у цивільній справі №2-2971/09, про стягнення ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановами державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 04.12.2017 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, 19.07.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України та обмеження у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості за аліментами та 03.12.2018 року накладено штраф.

Скаржник не згоден в вищевказаними постановами, оскільки він їх не отримував, таким чином він був позбавлений права добровільно виконати рішення суду, вважає їх незаконними та просить скасувати.

В судовому засіданні представник скаржника просила задовольнити скаргу .

Представник Соборного відділу ВДС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області до суду не з?явився, надавши письмові заперечення на скаргу.

Зацікавлена особа ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення скарги у звязку з заборгованістю по аліментах.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що на виконанні Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №55306060 з виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2009 року, ухваленого у вільній справі №2-2971/09, про стягнення ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час примусового виконання вищевказаного рішення суду, державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 були винесені наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2017 року; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі від 19.07.2018 року; про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі від 19.07.2018 року; про накладення штрафу від 03.12.2018 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Процесуальне законодавство, а саме ст.447, 448 ЦПК України встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 26 Закону примусове виконання рішень здійснюється на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.26 Закону).

Відповідно до ч.1 ст..28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Заявник у поданій скарзі зазначає, що постанову про відкриття провадження не отримував, це стало причиною того, що він не мав можливості виконати свої зобовязання в добровільному порядку.

Суд приходить до висновку, що державним виконавцем Горілим К.К. порушено вимоги ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не направлено постанову по відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, скаржник не заявляє вимог, щодо визнання дій державного виконавця неправомірними, а тому суд, в силу ст.13 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Горілого К.К. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вчинені в межах його повноважень, а постанова прийнята відповідно до закону, даними діями права чи свободи скаржника порушено не було.

Щодо визнання незаконними та скасування постанов про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі від 19.07.2018 року, про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі від 19.07.2018 року та про накладення штрафу від 03.12.2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

В судовому засіданні встановлено, що станом на час вирішення даної скарги, а саме із запереченнях державного виконавця вказано, що станом на 01 квітня 2019 року, заборгованість зі сплати аліментів складає 93 386,27 грн., тобто, існує заборгованість більш, ніж за шість місяці.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Частина 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом встановлена наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що є підставою для винесення вищезазначених постанов.

Належних доказів, які б спростували розмір заборгованості встановлений державним виконавцем скаржником не надано.

Посилання скаржника на те, що він офіційно працює на посаді водія з 13.12.2018 року, і обмеження його у праві керування транспортним засобом позбавляє його можливості заробляти грошові кошти та виконувати вчасно зобовязання, щодо сплати аліментів, суд не приймає. Беручи на себе обов'язок народження дитини скаржник свідомо розумів, що на нього з моральної точки зору та нормами законодавства покладається обов'язок піклування та утримання дитини.

Про те, за зловживання правами дитини на утримання та наявність заборгованості, законом України передбачені засоби впливу на боржників, спрямовані на захист інтересів дитини таке як тимчасове обмеження прав - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про невиконання скаржником судового рішення у справі № 2-2971/09 без поважних причин, отже про обґрунтоване винесення державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській область постанов про обмеження прав та накладення штрафу.

Оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в:

У задоволені скарги ОСОБА_3, особа дії якої оскаржуються: Соборний відділ ВДС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії державного виконавця- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О.Ребров