Справа 524/2809/18
Провадження № 2/524/151/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Гладкій К.О.

за участю прокурора Лісового В.В., позивача ОСОБА_1, представників Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука ОСОБА_2, Управління Державної казначейської служби України у м.Кременчук Полтавської області ОСОБА_3,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука, Управління Державної казначейської служби України у м.Кременчук Полтавської області про відшкодування майнової шкоди, завданої шляхом розукомплектування автомобіля під час зберігання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що під час виконання виконавчих дій, повязаних із арештом автомобіля та передачею його на зберігання посадові особи Автозаводського районного відділу державної виконавчої служби завдали їй майнової шкоди на 10836 грн. і просить стягнути за рахунок держави. (а.с. 1-5).

Ухвалою суду від 23.04.2018 року відкрито провадження у справі. Встановлено загальний порядок розгляду справи.

10.05.2018 року відповідачем - управлінням державної казначейської служби подано відзив на позов. Крім іншого, зазначають, щодо того, що дії чи бездіяльності незаконними та протиправними посадових осіб Автозаводського відділу державної виконавчої служби у судовому порядку не визнані. Відсутнє щодо цього посилання і у позові. У звязку з недоведеністю факту завдання майнової шкоди позивачем, наявність втрат майнового характеру, що настали у зв»язку з діями відповідачів, не визначено, якими доказами це підтверджується та у звязку з тим, що дії та бездіяльність державних виконавців не встановлені, вважають, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

16 травня 2018 року відповідачем Автозаводським відділом державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подано відзив (заперечення) на позов. Стверджують, щодо відсутності доказів завдання матеріальної шкоди незаконними діями державного виконавця. Звертають увагу, щодо перебування арештованого майна у зберігача - представника ПП »ОСОБА_4 - ВШ» ОСОБА_5, який особисто попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну майна. Вважають належним відповідачем ПП «ОСОБА_4 - ВШ».

Ухвалою суду від 30.07.2018 року залучено прокурора до участі по справі. Витребувано документи.

Ухвалою суду від 07.09.2018 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_5

Пояснень щодо позові від якого не надходило.

Ухвалою від 09.11.2018 року закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити і суду пояснила, що нею ініційовано кримінальне провадження щодо притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 388 КПК України. На час розгляду транспортний засіб нею проданий. Шкода це вартість пошкоджених/ розукомплектованих деталей. У зв»язку з припиненням існування ПП «ОСОБА_4 - НШ» , належним відповідачем, на її думку, є Автозаводський ВДВС міста Кременчук, оскільки державним виконавцем несвоєчасно виконано рішення суду, розукомплектування автомобіля сталося під час неналежного зберігання.

Представник відповідача - управління державної казначейської служби суду ОСОБА_6 підтримує відзив на позов.

Представник відповідача - Автозаводського ВДВС міста Кременчук ОСОБА_2 підтримує відзив на позов. Наголошує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Зазначає, що на час розукомплектування транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання з попередженням зберігача про кримінальну та матеріальну відповідальність. Щодо звільнення з ПП «Нива ВШ» у 2014 році ОСОБА_5 державного виконавця не повідомляв, тому питання про заміну зберігача не вирішувалось. Останній був присутній у 2015 році при передачі стягувачу ОСОБА_1 транспортного засобу, під час якого зафіксовано відсутність деталей. Транспортний засіб ОСОБА_5 не повертав, оскільки вимагав сплату за зберігання.

Прокурор Лісовий В.В. вважає, що збитків ОСОБА_1 заподіяно під час неналежного зберігання зберігачем. Позов до цих відповідачів безпідставний.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що в їх задоволенні слід відмовити.

Із матеріалів справи вбачається, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби міста Кременчука перебувало зведене виконавче провадження № 36809812 з примусового виконання виконавчого листа № 2-142, виданого 26.02.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року затверджена мирова угода, якою визнано право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1, 2003 року випуску, шасі кузов №ХТА2152 та ОСОБА_1 погодилась на списання боргу з ОСОБА_7 в сумі 14 834, 16 грн в рамках зведеного виконавчого провадження № 39310993, яке підлягає закінченню на підставі п. 2 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2013 року визнано за ОСОБА_1А, право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_2.

Із акту державного виконавця та акту опису й арешту майна від 31 жовтня 2013 року вбачається, що автомобіль ВАЗ 21103, 2003 року випуску вилучено у ОСОБА_7 і переданий на зберігання представнику ПП «ОСОБА_4 - ВШ» ОСОБА_5. (а.с. а.с. 79-81 ).

Згідно акту державного виконавця від 20 травня 2015 року спірний автомобіль передано ОСОБА_1 В акті ОСОБА_1 зазначила, що автомобіль має пошкодження, які зафіксовані експертом ОСОБА_8 у своєму акті і визначено розмір шкоди 8022 грн.. (а. с. 82 ).

У заяві від 25 травня 2015 року ОСОБА_1 підтвердила, що автомобіль прийняла з пошкодженнями, однак претензій до державного виконавця немає (а. с. 138 ).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 34-18 про оцінку вартості збитку, складеного 05 квітня 2018 року експертом ОСОБА_9 вартість матеріального збитку на дату оцінки складає 10836,70 грн.

Так, матеріалами справи встановлено, що станом на 31 жовтня 2013 року діяв генеральний договір про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державним виконавцями при примусовому виконанні рішень від 23.01.2012 року №4, укладений між Державною Виконавчою Службою України та спеціалізованою організацією приватне підприємство «ОСОБА_4 -ВШ».

Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що ДВС України доручає а спеціалізована організація ПП «Нива ВШ» зобовязується приймати від органів державної виконавчої служби та реалізовувати арештоване майно, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень (далі арештоване майно), шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та на комісійних умовах, а також забезпечувати належне зберігання арештованого майна та його перевезення.

Відповідно п. п. 3.4, 3.10 договору передбачено, крім іншого, забезпечення безоплатного зберігання майна до моменту повернення його ДВС та на вимогу органу державної виконавчої служби негайно повернути майно цьому органу.

Відшкодувати органу ДВС та власнику арештованого майна збитки пов»язані з неналежним виконанням своїх обов»язків у порядку, установлено чинним законодавством України (п. 3.14)

Строк дії договору обумовлений до наступного визначення спеціалізованих організацій з реалізації арештованого державними виконавцями майна або до моменту його розірвання згідно з умовами цього договору (п. 10.1.-10.3).

Датою припинення приватного підприємства « ОСОБА_4Ш» є 04.01.2016 року.

Відомості щодо зняття з податкового обліку філії 17 ПП "Нива ВШ" у липні 2014 року, листи філії 17 вказаного підприємства до УДВС ГУЮ у Полтавській області та Автозаводського ВДВС щодо вирішення питання зміни зберігача, матеріали виконавчого провадження не містять, не спростують відомостей щодо передачі транспортного засобу ОСОБА_1 зберігачем ОСОБА_5 20.05.2015 року з пошкодженнями та розукомплектованим, що зафіксовано у актах державного виконавця та протоколах огляду транспортного засобу, зафіксованого експертом ОСОБА_8

Разом з тим, згідно припису пункту 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України позивач ОСОБА_1 обрала саме цей спосіб захисту, предявивши позовні вимоги до Автозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Кременчук, Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчук.

У судовому засіданні, відповідно до вимог статті 51 Цивільного процесуального кодексу України, позивачу ОСОБА_1 розяснено її право заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, однак позивач наполягає на відповідальності заявлених відповідачів.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги та наявність правових підстав для покладення відповідальності за неправомірну бездіяльність державного виконавця, щодо несвоєчасного проведення виконавчих дій , позивач посилався на положення ст.. 25 ЗУ «По виконавче провадження» , ст.ст. 22, 1173, 1174 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень , відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Разом з цим, позивач не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння матеріальної шкоди розукомплектованням транспортного засобу, саме бездіяльністю відповідача несвоєчасним виконанням рішення та причинно-наслідкового зв'язку між ними.

Таким чином, правові підстави для застосування норм ст.ст. 1173, 1174 ЦК України та відшкодування матеріальної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Із змісту ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 січня 2018 року вбачається, що по факту незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт або яке описано чи підлягає конфіскації відкрито кримінальне провадження і внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 січня 2018 року скасована постанова слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_10 від 21 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132. Цією ж ухвалою скасована і постанова від 22 грудня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні(а. с. 104-105).

Відповідно до вимог пункту десятого частини першої статті 56 Кримінального процесуального кодексу України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Отже, за викладених обставин спір позивача ОСОБА_1 розглядається в порядку кримінального судочинства і ОСОБА_1 має право на відшкодування майнової шкоди.

Судові витрати - судовий збір у розмірі 704, 80 грн. у відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука, Управління Державної казначейської служби України у м.Кременчук Полтавської області про відшкодування майнової шкоди, завданої шляхом розукомплектування автомобіля під час зберігання відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк