Справа № 206/555/19
Провадження № 2/206/442/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2019 м. Дніпро
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Державного реєстратора державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ
29.01.2019 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа Державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобовязання вчинити певні дії. Разом з матеріалами вказаної позовної заяви, також, було подано заяву, в порядку ст. 151 ЦПК України, про забезпечення позову.
Додана заява була мотивована тим, що, на думку позивача, відповідачем було незаконно здійснено реєстрацію права власності на будинок позивача, який відтепер є предметом оскарження за відповідною позовною заявою. В той же час, на сьогодні відповідачем вчиняються дії спрямовані на найскоріше примусове виселення позивача, його дружини та їхньої малолітньої дитини, зокрема від відповідача надходять телефонні дзвінки з вимогою про їх виселення. За наслідками розгляду заяви про забезпечення позову заявник просив накласти арешт на житловий будинок та заборонити відповідачу вчинення дій направлених на виселення позивача з родиною з житлового будинку до моменту розгляду справи та набрання рішенням законної сили.
30.01.2019 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було повернено заявнику, через її невідповідність вимогам, визначеним у п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.
01.02.2019 заявником було повторно подано заяву про забезпечення позову з тих же самих підстав, виконано вимогу передбачену п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України. Щодо виконання вимоги, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позивачем було зазначено, що забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу, як наслідок позивач не повинен зазначати пропозиції щодо зустрічного забезпечення.
01.02.2019 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову знову було повернено заявнику, через її невідповідність вимогам, визначеним у п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як заявник має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.
18.02.2019 судом за клопотанням позивача ОСОБА_2 було замінено первісного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на відповідача - Державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3, а процесуальний статус Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» змінено на третю особу та відкрито провадження по даній цивільній справі.
25.04.2019 представником позивача було подано заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 до Державного реєстратора державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобовязання вчинити певні діїз тих же самих підстав, однак із новими вимогами, які полягали не тільки у накладенні арешту на житловий будинок, а ще й накладення заборони на вчинення будь-яких дій відносного вказаного нерухомого майна. Щодо виконання вимоги, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позивачем було зазначено, що забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу, як наслідок позивач не повинен зазначати пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Також позивач зазначив, що відповідач є юридичною особою банком, а отже зрозуміло, що оформивши на себе житловий будинок Позивача, він ним користуватися не буде, а отже намагатиметься якомога скоріше будь-яким чином відчужити його третім особам та у відповідача буде право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову та він буде мати право відшкодувати збитки, заподіянні забезпеченим позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.
Того ж дня було надано уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3про визнання протиправним та скасування рішення, а також поновлення запису про право власності.
Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданих матеріалів, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборонити вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.
Дослідивши зміст поданої заяви, слід дійти висновку, що представником позивача не у повній мірі виконано вимоги щодо змісту поданої заяви, зокрема не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як заявник має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.
Крім того, заявником не було зазначено у заяві обґрунтування застосування забезпечення позову, як того вимагає положення п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України оскільки посилання на статті ЦПК України та посилання на те, що відповідач є юридичною особою банком, а отже зрозуміло, що оформивши на себе житловий будинок Позивача, він ним користуватися не буде, а отже намагатиметься якомога скоріше будь-яким чином відчужити його третім особам не може бути належним обґрунтуванням застосування забезпечення позову, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.
Також, представником позивача взагалі згідно до п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не зазначено обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення позову як заборона вчинення певних дій, які полягають у забороні вчинення дій щодо виселення, забороні реєструвати або скасовувати реєстрацію місця проживання, забороні відчужувати та користуватися відповідачу 1 житловим будинком та забороні вчиняти будь-які інші дії щодо житлового будинку без конкретизації, яких саме дій.
Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Також, не можна залишити поза увагою, що представником позивача у заяві про забезпечення позову Державного реєстратора державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк» зазначено в якості відповідачів та в той же час в уточненій позовній заяві представник позивача зазначає ПАТ «Укрсоцбанк» в якості відповідача, а Державного реєстратора державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації ОСОБА_3 в якості третьої особи.
Суд, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, тому суд приходить до висновку, що необхідно повернути заявнику заяву про забезпечення позову, як таку, що не відповідає ст. 151 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути представнику позивача.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя К.С. Маштак