Номер провадження: 22-ц/813/2818/19
Номер справи місцевого суду: 510/75/17
Головуючий у першій інстанції Дуднік В.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.

За участю секретаря судового засідання : Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року по цивільній справі за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 21 270 грн. 18 коп.,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 21270,18 грн. за кредитним договором №б/н від 12.01.2013 року та судові витрати у розмірі 1544,00 грн.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.02.2018 року клопотання ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року задоволено, поновлено ПАТ КБ «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 21 270 грн. 18 коп., а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.02.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 21 270 грн. 18 коп., за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 15.05.2019 року о 13год.00хв.

В судове засідання, призначене на 15.05.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитними зобов`язаннями в розмірі 21 270 грн. 18 коп., зазначивши, що 12.01.2013р. із відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно із яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 (позичальник) не виконала умови п.п. 2.1.1.5.5 - 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, тобто своєчасно не повернула позивачеві (Кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатила відсотки за користування ними, у неї склалася заборгованість за кредитними зобов`язаннями станом на 31.10.2016 р. в розмірі 21 270 грн. 18 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом - 1145 грн. 21 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15335 грн. 91 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 3300 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 989 грн. 06 коп. - (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що оскільки останній платіж було здійснено 30.11.2013 року, тому починаючи з 25.12.2013 року розпочався перебіг позовної давності, а банк звернувся до суду 19.01.2017 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов`язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов`язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов`язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Матеріалами справи встановлено, що 12.01.2013 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її підписом на заяві про видачу кредиту (а.с. 7 зворот).

У заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєчасно погашення за кредитним договором не здійснювала, у зв`язку із чим станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 21270 грн. 18 коп., яка складається з наступного:

- заборгованості за кредитом - 1145,21 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 15335,91 грн.;

- заборгованості за пенею та комісією - 3300,00 грн.;

- штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина);

- штрафу - 989,06 грн. (процентна складова).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була видана картка №967099 зі строком дії до 09/16 (а.с.68).

Останній добровільний платіж ОСОБА_1 було здійснено 30.11.2013 року в сумі 880 грн. (а.с.6).

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлено в суді першої інстанції про застосування позовної давності (а.с. 57).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Між тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 ПАТ КБ "Приватбанк" видав картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 09/16.

Тому, звернувшись до суду із даними вимогами 19 січня 2017 року, банк не пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності щодо заборгованості за кредитом та щомісячних платежів в межах трирічного строку позовної давності звернення до суду, починаючи з 01.10.2016 року.

Отже, ПАТ КБ "Приватбанк" з даним позовом до відповідача звернувся до суду в межах строку позовної давності, тому висновок суду про пропуск строку позовної давності звернення до суду з позовом позивача щодо всіх платежів, апеляційний суд вважає неправомірним.

Між тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

У цій справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки вересень 2016 року.

Разом із тим, апеляційний суд враховує положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 989,06 грн. процентна складова, не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.01.2013 року у розмірі 16518,55 грн., яка складається з наступного:

-1145,21 грн. - заборгованість за кредитом;

-13973,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом на момент закінчення дії картки;

-1400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією в межах строку позовної давності .

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про часткове обґрунтування доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов банку задоволено частково, тому відповідно до статті 141 ЦПК України здійснюється розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог наступним чином: за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно задоволених позовних вимог-77% від 1544 грн.(а.с.1,40), що складає 1204,32 грн., та за подачу апеляційної скарги - 1760 грн. (а.с. 71), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року- скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 21 270 грн. 18 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, ; к/р НОМЕР_3 у НБУ; МФО 305299; ІПН НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.01.2013 року у розмірі 16518,55 грн., (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять грн., 55 коп.), яка складається з наступного: 1145,21 грн. - заборгованість за кредитом; - 13973,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом в межах строку позовної давності ; -1400,00 грн. - заборгованість за пенею , а також судові витрати в сумі 2964,32 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні, 32 коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27.05.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда