ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 640/3452/19

Провадження № 22-ц/818/2390/19

16 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Котелевець А.В.

за участю секретаря - Бойко А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року (суддя Попрас В.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області про стягнення несплаченого грошового забезпечення, -

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС) суму 17722,45 гривень в рахунок погашення заборгованості по виплаті грошового забезпечення за період з 01.01.2007 року по 29.02.2008 року.

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник у зв'язку з виконанням суб'єктом владних повноважень - ГУ ДФС владних управлінських функцій.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року закрито провадження по справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що розгляд даної справи має проводитися в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є такими, що напряму повязані зі звільненням позивача з публічної служби, а відтак підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник у зв'язку з виконанням суб'єктом владних повноважень - ГУ ДФС владних управлінських функцій.

Проте погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Під час визначення того, у якому порядку необхідно розглядати конкретний спір, необхідно встановити предмет спору, характер спірних правовідносин та суб'єктний склад учасників справи. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: 1) наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, тобто встановлення змісту позовних вимог, визначення яких належить виключно позивачу; 2) суб'єктний склад такого спору, тобто склад учасників справи та зміст і характер спірних правовідносин.

З огляду на положення статей 2 та 19 ЦПК України, статті 2 КАС України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування як суб'єктом публічного права та фізичною особою як суб'єктом приватного права, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом не публічного, а цивільного права, незважаючи на те, що у ньому бере участь суб'єкт публічного права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом заявленого ОСОБА_1 позову, є вимоги про стягнення несплаченого грошового забезпечення. Позивач на сьогоднішній день не працює в органах ГУ ДФС України.

Аналіз фактичних обставин справи дає підстави вважати, що спір між сторонами у справі виник про право цивільне, а тому має розглядатись за правилами цивільного судочинства, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, судова колегія враховує, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1, в якому викладені аналогічні вимоги.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 06 березня 2019 року скасувати, повернути справу до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді І.П. Коваленко

ОСОБА_3