Ухвала

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 489/6663/15-ц

провадження № 61-38717 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 13 березня 2008 року між ним та третьою особою ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого «РайффайзенБанк Аваль» надав останній кредитні кошти в розмірі 167 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних на строк до 120 місяців. На забезпечення виконання вказаних кредитних зобов'язань 13 березня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Позичальник умови договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто 171 404 грн 70 коп. заборгованості за кредитом. Проте рішення суду останньою не виконано. У зв'язку з чим станом на 08 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором склала 427 826 грн 40 коп., з яких: 123 313 грн 02 коп. - заборгованість за основним кредитом; 93 584 грн 36 коп. - заборгованість за відсотками; 210929 грн 02 коп. - пеня.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення боргу за кредитом, звернути стягнення на вищевказане іпотечне майно, належне ОСОБА_1, шляхом його продажу в порядку процедури виконавчого провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року в позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено за пропуском позовної давності.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» задоволено частково. В рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/76683 від 13 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», звернуто стягнення на предмет іпотеки, передано в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», на підставі іпотечного договору від 30 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К. Є. за реєстровим № 1848/288 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,1 кв. м, належну ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору обміну квартир від 09 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ВойтовськоюЖ. Ф. 02 липня 1998 року за реєстровим № 1399, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Миколаївське ММБТІ» 20 липня 1998 року за № 95, номер запису 17120 та в ЄРПВНМ за реєстровим № 13866236.

Реалізацію предмета іпотеки здійснити шляхом продажу предмета іпотеки в порядку процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій) на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок коштів отриманих від продажу вказаного предмету іпотеки погасити заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/76683 від 13 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яка утворилася станом на 28 вересня 2015 року, у розмірі 368 424 грн 89 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 123 313 грн 02 коп.; заборгованість за відсотками - 93 584 грн 36 коп.; пеня - 151 527 грн 51 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У липні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 427 826 грн 40 коп., яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн ? 500 = 881 тис. грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства та незмінну судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта