Дата документу 16.04.2019
Справа № 320/8004/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

секретаря - Арифової Л.А.,

за участі представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

В позові позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.03.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 29.06.2013 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 18.03.2008 становить 5 730,53 грн., яка складається з наступного: 5 502,85 грн. заборгованість за кредитом; 227,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача, яка є спадкоємцем померлої 29.06.2013 ОСОБА_3, на його користь суму заборгованості за договором № б/н від 18.03.2008 року у загальному розмірі 5 730,53 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн..

01.11.2018 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що з позовними вимогами позивача вона не згодна в повному обсязі. Дійсно мати відповідачки, ОСОБА_3 отримувала у позивача кредит у розмірі 6000 тисяч гривень відповідно до укладеного договору б/н від 18.03.2008. Проте зі своєю матір'ю вона постійно не проживала, оскільки виїжджала на заробітки у іншу країну. Спадщину після її смерті вона не приймала, тому вважає, що в неї немає підстав бути відповідачем по справі. Крім того, її мати ОСОБА_3 померла 29.06.2013 року. У липні 2013 року вона особисто повідомила банк про цю подію, направивши позивачу нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть матері. Відповідно до ст..1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки позивача про смерть матері вона повідомила ще в 2013 році, у позивача немає права вимоги, а вона не має обов'язку щодо погашення заборгованості перед банком у повному обсязі. Крім того позивачем на підтвердження боргу до суду подані: розрахунок заборгованості за кредитним договором, копія заяви (анкети )позичальника, Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Зазначає, що вказані документи не є належними доказами по справі, оскільки: розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій; копія заяви (анкети) позичальника не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір(офертою) в розумінні Цивільного кодексу України, і для укладання договору обов'язковим елементом процедури такого укладання є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. До позову не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови, на які посилається позивач , є складовою частиною укладеного між ним та відповідачем кредитного договору і що саме ці Умови мались на увазі в момент підписання заяви позичальника, та відповідно чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. На підставі наведеного просить суд позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухав думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Судом встановлено, що 18.03.2008 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір кредиту № б/н, який складається із заяви позичальника /а.с. 12/ та умов і правил надання банківських послуг /а.с. 13-18/, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п. 6.5 умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с. 16/.

29.06.2013 ОСОБА_3 померла /а.с.22/.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника, а саме 29.06.2013, перед Банком за кредитним договором № б/н від 18.03.2008 становить 5 730,53 грн., яка складається з наступного: 5 502,85 грн. заборгованість за кредитом; 227,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом /а.с.8-11/.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, нею було повідомлено позивача про те, що 29.06.2013 її мати ОСОБА_3 померла, шляхом направлення позивачу нотаріально завіреної копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3. На підтвердження викладеного відповідачем надано поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься відмітка про вручення поштового відправлення уповноваженій особі банку Рибцовій 17 липня 2013 року. /а.с.61/.

Проте, з вищевказаного поштового повідомлення не вбачається, що відповідачем було направлено на адресу позивача саме ті документи на які він вказує.

31.05.2014 року позивачем була направлена претензія кредитора в порядку ст.1281 ЦК України до Мелітопольської державної нотаріальної контори. До вказаної заяви було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 /а.с.25/.

Згідно відповіді Мелітопольської державної нотаріальної контори адресованої позивачу, на підставі претензії позивача заведено спадкову справу №325/2014. Заяв про прийняття спадщини після смерті 29.06.2013 ОСОБА_3 до нотаріальної контори не надходило. За останньою адресою проживання боржника: вулиця Вакуленчука, 78/60, м. Мелітополь, Запорізька область надіслане повідомлення про претензію до відома (можливо хтось із спадкоємців проживає у квартирі). Якщо буде оформлена спадщина вони додатково нададуть позивачу дані про спадкоємців /а.с.26/.

15.07.2018 до ОСОБА_2 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якої позивач предявив вимоги щодо стягнення суми заборгованості за Договором кредиту № б/н від 18.03.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, померлою 29.06.2013, у загальному розмірі 5 730,53 грн. /а.с.27/.

Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не зазначив про відмову від неї.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 цієї статті.

Так, згідно зі ст.1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцем і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962 цс16.

Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз вищезазначених вимог цивільного законодавства дозволяє дійти висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, прийняла після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем померлої, прийняла спадщину після померлої, з урахуванням відсутності в матеріалах справи документів, підтверджуючих родинні звязки відповідача з померлою, наявності та вартості будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що спадкоємицею ОСОБА_3, померлої 29.06.2013 в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, особи які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі. В підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Вакуленчука, 78/60.

Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємицею та прийняла після померлої спадщину. Клопотань як щодо витребування доказів в підтвердження вищевказаних обставин, так і щодо витребування копії спадкової справи після померлої з боку позивача заявлено не було.

Згідно із 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 наведеної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 265, 274-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Л.В. Колодіна