АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/667/19Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Храпка В.Д.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Суходольського О.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно земельно - облікових даних для ведення особистого підсобного господарства йому надана земельна ділянка, загальною площею 0,51 га, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнявської сільської ради, Черкаського району Черкаської області. З часу надання земельних ділянок вони обробляються та використовуються позивачем за призначенням.

Згідно виготовленої у 2015 році технічної документації виявлено, що фактичний розмір земельної ділянки, якою користується позивач становить 0,4068 га., в той час як у відповідності до рішення сільської ради цей розмір має становити 0,51 га.

ОСОБА_3 має намір приватизувати надану йому земельну ділянку, однак не може реалізувати своє право, тому що відповідач ОСОБА_4 в 2014 році вже приватизував земельну ділянку, яка межує з його ділянкою, однак акт погодження меж земельної ділянки з позивачем, як із суміжним землекористувачем, ОСОБА_4 не підписував.

Рішенням сесії Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області №14-7/VI від 29 травня 2012 року затверджено акт комісії з врегулювання земельних відносин від 28 квітня 2012 року та відповідно дозволено виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 у с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області по вул. Березівська, 63.

Про існування даного акту та рішення сільської ради позивач дізнався лише у 2015 році. У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_3 нібито відмовився погоджувати акт погодження меж землекористування та комісія визначила, що ОСОБА_4 можна продовжувати приватизацію без погодження позивача, хоча до нього ніхто з даним питанням не звертався.

ОСОБА_3 вказує, що він вже звертався до суду із позовними вимогами про визнання рішення Чорнявської сільської ради та свідоцтва про право власності недійсним, якими було узаконене незаконне володіння ОСОБА_4 частини земельної ділянки позивача, та суд першої інстанції його задовольнив. Проте, апеляційним судом вказане рішення було скасовано, у позові відмовлено з тих підстав, що рішенням Чорнявської сільської ради від 29 травня 2015 року № 14-7/ VІ затверджено акт комісії з врегулювання земельних відносин про погодження меж між земельними ділянками ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та дозволено виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 ОСОБА_3 не оспорив вказане рішення органу місцевого самоврядування до суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року вказане рішення апеляційного суду залишено без змін.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати незаконним та скасувати акт комісії з врегулювання земельних відносин від 28 квітня 2012 року; визнати незаконними та скасувати рішення Чорнявської сільської ради №14-7/УІ від 29 травня 2012 року, яким затверджено акт комісії з врегулювання земельних відносин від 28 квітня 2012 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року в у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при приватизації землі ОСОБА_4 не встановлювались межові знаки та відповідний акт не складався. Між ним та відповідачем ОСОБА_4 не відбулось визначеного законодавством погодження меж земельних ділянок, при цьому докази його відмови погоджувати межі відсутні, також позивач про розгляд земельного спору не був повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідача за обставин виготовлення відповідної технічної документації, а небажання позивача погоджувати межі суміжних земельних ділянок, не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_4 на реалізацію свого права на приватизацію належної йому земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 18 червня 2015 року №31-28-04-1189/2-15 ОСОБА_3 надана земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,51 га, яка розташована у адміністративних межах Чорнявської сільської ради Черкаського району. ( а.с. 17)

Частинами 1,2 статті 116 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 1 статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Під час реалізації ОСОБА_4 зазначеного права на приватизацію наданої земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, комісією з врегулювання земельних відносин, створеної Чорнявською сільською радою Черкаського району, 28 квітня 2012 року складено акт про відповідність меж належної ОСОБА_4 земельної ділянки по вул. Березівська, 63 у с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області, земельно-обліковій документації, порушень не виявлено. Встановлено, що сусідній землекористувач ОСОБА_3, який є власником домоволодіння по вул. Березівська, 60 у с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області, відмовляється підписувати акт погодження меж землекористування, і як вважає комісія - безпідставно і це не може бути причиною для відмови ОСОБА_4 у видачі державного акту на земельну ділянку (а.с. 16)

Частинами 1,3,5 статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Рішенням Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 травня 2012 року №14-7/VI затверджено акт комісії з врегулювання земельних відносин про погодження меж між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по вул. Березівська у с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області та дозволено виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 М.К. с.Чорнявка вул..Березівська 63.( а.с. 15).

Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що Чорнявською сільською радою Черкаського району при прийнятті оскаржуваного рішення та акту було порушено вимоги чинного законодавства і його права, а саме, рішення прийняте без погодження з ним меж між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача ОСОБА_4

Проте, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Такого ж висновку дійшов Верховного Суд в постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 458/1656/14-ц.

З огляду на викладене, висновок суду про те, що небажання позивача погоджувати межі суміжних земельних ділянок, не може бути підставою для позбавлення права ОСОБА_4 на реалізацію свого права на приватизацію належної йому земельної ділянки є правильним.

Окрім цього частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З вказаної норми права слідує, що звертаючись до суду особа має довести не тільки наявність права, а і його порушення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що фактичний розмір земельної ділянки, якою він користується становить 0.4068 га, однак жодного доказу який вказану обставину підтверджував би не надав, як не надав і жодного доказу на підтвердження того, що вказане зменшення відбулось внаслідок передачі частини земельної ділянки відповідачу.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даній категорії справ таке звернення відбувається у формі позовної заяви, в якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.(ст..175 ЦПК України)

Обґрунтування є підставами позову, а спосіб захисту предметом.

Суд не може виходити за межі вказаних вимог.

В поданій позовній заяві були відсутні такі підстави позову як порушення встановлення межових знаків та неповідомлення позивача про дату і час розгляду земельного спору, в звязку з чим, суд першої інстанції і не давав оцінку таким обставинам.

Обмежений позовними вимогами і суд апеляційної інстанції (ч.6 ст.367ЦПК України), а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в цій частині не дав належної оцінки вказаним обставинам є необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 квітня 2019 року.

Судді