З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковська А.О.,
Справа №521/3320/19
Провадження № 2/521/2262/19
Учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в якому просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком розташованим за адресою: інд. АДРЕСА_1 , та усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: інд. АДРЕСА_4 ,обґрунтовуючи свої вимоги таким.
Рішенням суду від 13.11.2018 року розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_4 Рішення суду набрало чинності 07.12.2018 року.

ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був зареєстрований 17.03.2006 року Другим відділом Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 97.

Оскільки відношення між ними припинилися раніше ОСОБА_4 стала проживати в іншому місті і до теперішнього часу її місцезнаходження позивачу невідомо.

ОСОБА_4 не має ніякого відношення до власності позивача - будинку АДРЕСА_4 оскільки право власності на будівлю було набуто 17.03.2005 року, згідно договору дарування від 17.03.2005 року - тобто до реєстрації шлюбу.

ОСОБА_4 не є членом сім`ї, та не може претендувати на будь яку частину спільно нажитого майна.

До теперішнього часу ОСОБА_4 за власним бажанням з реєстрації не знялася.

Позивач зазначає, що відсутність ОСОБА_4 протягом тривалого часу, більш ніж 6 місяців, свідчить про те, що вона втратила право користування жилим приміщенням.

Вказаний факт підтверджується показами сусідів, які мешкають поряд, а саме ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписи яких завірені Головою СОМ «Курсаки» Георгі Н.В. /

Позивач зазначає, що будь-якого права власності на будівлю АДРЕСА_4 відповідач не має.

Де, в теперішній час мешкає, або зареєстрована відповідач, позивачу невідомо./

Спільного майна, або дітей від шлюбу немає

З метою захисту своїх законних прав та інтересів, позивач, вимушений звернутися з означеним позовом до суду.

Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, в тому числі і через повідомлення на порталі «Судова влада», поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2006 року до 13.11.2018 року, про що свідчить копія заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2018 року про розірвання шлюбу.

Відповідно до витягу з державного реєстру правочинів за № 787979 від 17.03.2005 року, сформованого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, будинок АДРЕСА_4 зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №9057441, власником якого є ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, серія та номер: ВСА 412500 , виданого 17.03.2005 року, видавник: Третя Одеська державна нотаріальна контора за реєстровим № 5-596.

Право власності на вищезазначений будинок за ОСОБА_1 було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 24.03.2005 року за № 5-632, данні про що зазначені у договорі дарування серія та номер: ВСА 412500 від 17.03.2005 року.

Будинок раніше належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.2003 року.

На підставі довідок (виписки з домової книги про склад родини та реєстрації) від 19.06.2018 року та від 27.12.2018 року за вих. № 1185, щодо надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_5 зазначено наступне: у будинку АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволоділець - зареєстрований з 30.05.2005 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жінка - відповідач по справі, зареєстрована з 2006 року, не мешкає за місцем реєстрації з 2015 року.

Після зміни місця проживання ОСОБА_4 , самостійно не оформила зняття з реєстраційного обліку.

За твердженням ОСОБА_1 - відповідач по справі: ОСОБА_4 не мешкає за адресою реєстрації без поважних причин понад один рік.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинку АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках судовий збір з відповідачів на користь позивача в розмірі 768,40 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 - 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , (данні паспорту та ідентифікаційного коду відсутні) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (данні паспорту та ідентифікаційного коду відсутні), витрати по оплаті судового збору у сумі 768,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 22 квітня 2019 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.