ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/2140/18
Провадження № 22-ц/4820/758/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/2140/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року в складі судді Ягодіної Т.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай).

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін? перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року ОСОБА_4, звертаючись з позовом до відповідачів, вказував, що з 01.06.1993 року по 09.10.1997 року працював у Спілці селянських господарств «Урожай», реорганізованому в СТОВ «Агрофірма «Урожай» с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області. В листопаді 2018 року йому стало відомо, про те, що його не було включено до списку громадян-членів КСП та на його ім'я не видано сертифікат на право на земельну частку (пай), а відтак і державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач зазначив, що він не включений до списку громадян-членів ССГ «Урожай» помилково, оскільки на момент паювання землі та видачі державного акту на землю вказаному КСП, він був членом колгоспу, за таких обставин порушено його право на земельну частку (пай).

Тому, позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай), в розмірі 2 умовних кадастрових гектарах із земель сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населених пунктів на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає, що він був членом ССГ «Урожай», однак не знав і не міг знати, що його право порушено і його не включено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно інформації Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.02.2019 року сертифікати на земельні частки продовжували видавати до 2002 року, тому він вважав, що і до нього дійде черга. Лише в листопаді 2018 року йому стало відомо про порушення його права на земельну частку (пай) з повідомлення Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з цієї причини він раніше не звертався за захистом свого порушеного права, а відтак на його думку строк позовної давності ним не пропущено. Крім того, зазначає, що відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивач 01 червня 1993 року був прийнятий в члени Спілки селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області та працював в даній спілці до 09 жовтня 1997 року.

Звільнився з членів спілки 09 жовтня 1997 року.

В розрахунку розміру майнових паїв по колишній Спілці селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка ОСОБА_4 зазначено як члена спілки.

29 липня 1995 року Спілці селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області було видано Державний акт на право колективної власності на землі серія НОМЕР_1 від 19 липня 1995 року.

Позивач ОСОБА_4 не був включений до списку осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) Спілки селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області, який додається до Державного акту на право колективної власності на землі серія НОМЕР_1 від 19 липня 1995 року, тому сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частиною дев'ятою статті 5 Земельного кодексу України в редакції від 1993 року, передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 Земельного кодексу України в редакції від 1993 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і виготовлення документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 Земельного кодексу України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

В той же час, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статтею 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що право на позов у ОСОБА_4 виникло ще у 1995 році після видачі 29 липня 1995 року Спілці селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Держанянського району Хмельницької області Державного акту на право колективної власності на землі серія НОМЕР_1.

Виходячи із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним той факт, що ОСОБА_4 був членом Спілки селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка КСП «Україна» в період з 1993 року по 1997 рік та мав право на виділення йому у власність земельної ділянки (паю), однак вчасно з моменту? коли повинен був дізнатися про порушення свого права, а саме з моменту видачі Спілці селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області Державного акту на право колективної власності на землі серія НОМЕР_1 з доданими до нього списками осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) спілки і саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності на звернення до суду, у передбачений законом строк, не звернувся до суду із даними вимогами, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Оскільки право позивача на захист свого порушеного права виникло з моменту видачі спілці селянських господарств «Урожай» в с. Новосілка Деражнянського району Хмельницької області Державного акту на право колективної власності на землі, то трирічний строк , встановлений ст. 71 ЦК УРСР минув ще до набрання чинності ЦК України 2003 року, а тому суд зобов'язаний самостійно застосувати наслідки його спливу без подання відповідної заяви іншими сторонами спору.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду: від 26 листопада 2018 року у справі № 395/1324/16-ц, від 20 грудня 2018 року у справі № 467/1712/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, що позивач дізнався про порушення свого права лише в листопаді 2018 року, коли йому було відмовлено у видачі сертифікату на земельну частку пай і будучи членом ССГ «Урожай» не знав і не міг знати, що його право порушено і його не включено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, оскільки сертифікати на земельні частки продовжували видавати по 2002 року, він вважав, що і до нього дійде черга - слід відхилити.

Судом першої інстанції правомірно надано належну оцінку доводам позивача про поважність пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та враховано, що розпаювання земель колишніх колгоспів та конкретно ССГ «Урожай», було проведено в 1995 році, є загальновідомим фактом, а тому ОСОБА_4 як член ССГ «Урожай», повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі ССГ «Урожай» Державного акту на право колективної власності на землі серія НОМЕР_1 з доданими до нього списками осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) спілки, оскільки до 1997 року продовжував працювати в колгоспі. Окрім того, зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що позивач був обізнаний про видачу сертифікатів іншим членам ССГ «Урожай», однак сподівався, що і до нього дійде черга і лише в 2018 році через 23 роки звернувся до відповідного державного органу про видачу йому сертифікату про право на земельну частку пай, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 квітня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова