Справа №591/6321/18
Провадження №4-с/592/3/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., заявника ОСОБА_1, державних виконавців Ляшенко Л.В., Бистрик О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавче провадження АСВП № 55453357 з примусового виконання виконавчого листа № 1806/11321 від 04.12.2012 р. виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини, щомісячно, від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 25.09.2012 р. та аліменти сплачувати матері ОСОБА_3 05.12.2012 р. державним виконавцем Зеленською К.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку він отримав 07.07.2018 р. Він звернувся до державного виконавця Лютого М.В. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надання йому довідки-розрахунку заборгованості по аліментах. 11.06.2018 р. ним була отримана довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, з якою він не згоден, оскільки державним виконавцем в рамках виконавчого провадження не було проведено належних виконавчих дій щодо встановлення його платоспроможності та місцезнаходження, недотримання строків надання виконавчого провадження та надання належних довідок-розрахунків, чим порушено його законні права. 21.09.2018 р. державним виконавцем Лютим М.В. було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 35365 грн. 79 коп., оскільки сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три роки і становить 70731 грн. 59 коп. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Державні виконавці Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували з викладених у відзиві на скаргу підстав.

Суд, заслухавши думки заявника та державних виконавців, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавче провадження АСВП № 55453357 з примусового виконання виконавчого листа № 1806/11321 від 04.12.2012 р. виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини, щомісячно, від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 25.09.2012 р. та аліменти сплачувати матері ОСОБА_3

05.12.2012 р. державним виконавцем Зеленською К.І. відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що з 04.02.2013 р. по 27.04.2015 р. на адресу відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від стягувача ОСОБА_3 неодноразово надходили заяви про неотримання аліментів.

Крім того, судом також встановлено, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем вчинено заходи щодо виявлення майна боржника шляхом поновлення запитів до органів, установ, уповноважених здійснювати реєстрацію прав власності на окремі види майна.

16.03.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1

16.03.2018 р. державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

27.04.2018 р. державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

07.05.2018 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою про отримання довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

22.05.2018 р. вказану довідку було направлено заявнику ОСОБА_1

Даний факт не заперечували сторони у судовому засіданні.

21.09.2018 р. державним виконавцем Лютим В.М. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 35365 грн. 79 коп., оскільки сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три роки і становить 70731 грн. 59 коп.

Штраф нараховано і накладено згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати Державного архіву Сумської області від 07.09.2018 р. (місце роботи ОСОБА_1С.), заборгованість станом на 01.09.2018 р. становить 70731 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який вступив в дію з 28.08.2018 р.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 р. у справі №6-2705цс16, тільки підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Викладене зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.12.2018 р. у справі № 810/78/16 (адміністративне провадження № К/9901/18547/18), від 22.12.2018 р. у справі № 826/364/18, від 23.11.2018 у справі № 355/818/17, від 16.10.2018 у справі № 819/982/13-а (адміністративне провадження № К/9901/6547/18), від 18.09.2018 р. у справі № 816/1053/16 (адміністративне провадження № К/9901/11963/18).

З огляду на зазначені вище обставини, притягнення заявника до відповідальності за порушення, яке передбачено абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним, оскільки заявник не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв'язку із несвоєчасністю такої сплати.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги та скасування постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 про накладення штрафу від 21.09.2018 р. у виконавчому провадженні № 55453357 від 04.12.2012 р.

Керуючись ст.ст. 447, 448 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 про накладення штрафу від 21.09.2018 р. у виконавчому провадженні № 55453357 від 04.12.2012 р. скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров