Єдиний унікальний номер 226/455/19 Номер провадження 22-ц/804/1227/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Первомайськвугілля" на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року про відкриття провадження у цивільній справі № 226/455/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Первомайськвугілля" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя першої інстанції Клепка Л.І.), -

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2019 року до Димитровського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства "Первомайськвугілля" (далі ДП "Первомайськвугілля") про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року у справі відкрито провадження (а.с. 41 т. 2).

Не погоджуючись з ухвалою суду від 19 лютого 2019 року, відповідач ДП "Первомайськвугілля" в апеляційній скарзі посилається на те, що провадження у справі відкрито з порушенням правил територіальної підсудності, просить скасувати ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі та направити справу для розгляду до Попаснянського районного суду Луганської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Місцезнаходженням відповідача згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, будинок № 21, яке за територіальною підсудністю відноситься до діяльності Попаснянського районного суду Луганської області.

Позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 цивільні справи, які підсудні Калінінському районному суду м. Донецька, який розташований у районі проведення антитерористичної операції, підсудні Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Довідка, надана позивачем на підтвердження її фактичного місця проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1, свідчить про перебування її на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення як внутрішньо переміщеної особи.

Довідку, яка видається органом реєстрації, про реєстрацію місця проживання, що відноситься до діяльності Димитровського міського суду Донецької області, позивачем не надано(а.с. 46 - 48 т. 2).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Зазначає, що вона звернулася до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ДП "Первомайськвугілля" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.07.2016 року № НОМЕР_1 є особою із спеціальним статусом, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проте фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1. Вона вимушена була переселитися з м. Донецька у звязку із проведенням антитерористичної операції.

Звернувшись до Димитровського міського суду Донецької області, вона використала своє право на вибір альтернативної підсудності. Вимоги апеляційної скарги направити справу для розгляду до Попаснянського районного суду Луганської області за місцезнаходженням відповідача не ґрунтуються на законі (а.с. 80-82 т. 2).

Сторони у судове засідання апеляційного суду 24 квітня 2019 року не з'явились. Судові повістки - повідомлення про розгляд справи 24 квітня 2019 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ДП "Первомайськвугілля" отримані 16 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 100, а.с. 104 т. 2).

Від позивача ОСОБА_1 18 квітня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи 24 квітня 2019 року у її відсутність (а.с. 102 - 103 т. 2).

Відповідач - ДП "Первомайськвугілля" 24 квітня 2019 року також надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд справи 24 квітня 2019 року у відсутність представника відповідача (а.с. 108 - 109 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу 24 квітня 2019 року у відсутність позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ДП "Первомайськвугілля", явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ДП "Первомайськвугілля" задоволенню не підлягає. До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відкриваючи провадження у справі № 226/455/19 за позовом ОСОБА_1 до ДП "Первомайськвугілля" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Димитровський міський суд Донецької області правильно виходив з того, що зазначена справа підсудна цьому суду.

За загальним правилом, встановленим статтею 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2).

Проте ЦПК України для певних категорій справ передбачає альтернативну територіальну підсудність за вибором позивача.

Зокрема, відповідно до частини 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до частини 16 ст. 28 ЦПК України саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров'я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу. Встановлюючи альтернативну підсудність, законодавець мав мету, яка пов'язана зі створенням максимальних гарантій (можливостей) особи реалізувати своє право на судовий захист та захистити своє порушене суб'єктивне право чи законний інтерес.

Відповідно до пунктів 34, 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина 16 статті 28 ЦПК).

Відповідно до частини 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (у редакції чинній на час звернення позивача до суду):

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно паспорту громадянина України серія ВН 160877, який виданий 01 липня 2005 року Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7 - 8 т. 1).

Відповідно до ст. 5 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону, засвідчує довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (у редакції чинній на час звернення позивача до суду) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково та нею підтверджується факт внутрішнього переміщення.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (у редакції Закону України від 24.12.2015 року № 921-VIII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію.

Термін "антитерористична операція" визначено в ст. 1 Закону України від 20.03.2003 року № 638-IV "Про боротьбу з тероризмом" (у редакції Закону України від 05.06.2014 року № 1313-VII), згідно якої антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки в тому числі осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Донецьк, де мала зареєстроване місце проживання позивач, належить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Донецьк, де мала зареєстроване місце проживання позивач, належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На теперішній час проведення антитерористичної операції не завершено.

Довідкою Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради від 01 липня 2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає/перебуває з 15 липня 2014 року за адресою: вул. Ватутіна (після перейменування Соборна)АДРЕСА_2, м. Мирноград, Донецька область (а.с. 9 т. 1), що підтверджує той факт, що позивач ОСОБА_1 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту змушена була залишити своє постійне місце проживання та з 15 липня 2014 року має місце проживання, як внутрішньо переміщена особа, на території, яка контролюється органами державної влади України.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що зазначена довідка свідчить лише про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, є необґрунтованими, оскільки саме зазначена довідка відповідно до ст. 5 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Стаття 5 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" не суперечить нормі ст. 29 ЦК України щодо визначення місця проживання фізичної особи та у співвідношенні зі ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальною нормою права.

За визначенням професора ОСОБА_2, спеціальна норма - це загальнообовязковий державний припис, що є результатом правової спеціалізації, який встановлюється з метою конкретизації та деталізації, врахування своєрідності та особливості будь-якого виду (підвиду) суспільних відносин, рід яких регулюється загальною правовою нормою.

Законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні в правозастосовчій практиці щодо інших законодавчих актів України. Тобто якщо суспільні відносини регулюються спеціальними нормами цивільного законодавства, то загальні норми цивільного законодавства в даному випадку не застосовуються.

Отже, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 видана не органом реєстрації та така довідка Законом України від 11.12.2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не передбачена як документ, до якого вносяться відомості про місце проживання або місце перебування особи, не спростовують висновків суду, оскільки ґрунтуються на загальній нормі права, яка в даному випадку не застосовується.

Відповідно до п. 3 частини 2 ст. 9 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (у редакції Закону України від 24.12.2015 року № 921-VIII) внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

З матеріалів справи встановлено, що зазначене у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місце проживання позивача - АДРЕСА_3 є фактичним місцем проживання позивача до теперішнього часу, що підтверджується рішенням Димитровського міського суду від 13 березня 2018 року у справі № 226/2162/17 про розірвання шлюбу (а.с. 21 т. 1), а також доданим позивачем до відзиву на апеляційну скаргу актом № 239 від 04 квітня 2019 року фактичних обставин проживання особи, який складений представником комітету самоорганізації населення м. Мирноград (а.с. 87 т. 2).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України).

Відповідно до частини 1 ст. 8 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Враховуючи зазначене, місцем проживання позивача в розумінні частини 1 ст. 28 ЦПК України та ст. 5 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"з 15 липня 2014 року є вул. Ватутіна (нині Соборна)АДРЕСА_2, м. Мирноград, Донецька область, що знаходиться в районі діяльності Димитровського міського суду Донецької області.

Отже, справа за позовом ОСОБА_1 до ДП "Первомайськвугілля" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник з трудових правовідносин, підсудна Димитровському міському суду Донецької області, оскільки такий позов відповідно до частини 1 ст. 28 ЦПК України предявлений позивачем за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача. Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції при відкритті провадження у справі правил підсудності є необґрунтованими. Суд першої інстанції відкрив провадження у справі з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 51, а.с. 62 т. 2).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для компенсації відповідачу понесених судових витрат по сплаті судового збору у звязку із переглядом справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, апеляційному суду сторонами не надані.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Первомайськвугілля" - залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.В.Агєєв

ОСОБА_3