Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 175/84/18

провадження № 61-43680св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Моісеєв Юрій Олександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, у складі судді Реброва С. О., та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ) Моісеєва Ю. О.

У скарзі зазначав, що постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (нині - Центральний ВДВС м Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) від 26 листопада 2012 року було відкрито виконавче провадження № 35337430 на підставі виконавчого листа № 2-6522/2011 від 08 жовтня 2012 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про зобов`язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору № ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

27 грудня 2017 року директор Департаменту ДВС МЮУ Моісеєв Ю. О. виніс постанову про передачу вказаного виконавчого провадження із Центрального ВДВС м Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

У постанові зазначено, що підставою для передачі виконавчого провадження є існування обставин, які ускладнюють виконання рішення, а саме - наявність 44 скарг ОСОБА_1 на дії посадових осіб органів державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, а також на дії та бездіяльність заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби - начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького А. В.

Посилаючись на те, що вказані у постанові обставини не можуть вважатись такими, що ускладнюють виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 17 липня 2012 року, заявник вважав такі твердження Моісеєва Ю. О. неправомірними та необґрунтованими. Також вказував, що територіальна підвідомчість відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Запорізькій області, куди було передано виконавче провадження, не поширюється на територію Дніпропетровської області.

У зв`язку з наведеним просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову директора Департаменту ДВС МЮУ Моісеєва Ю. О. від 27 грудня 2017 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову директора Департаменту ДВС Моісеєва Ю. О. у виконавчому провадженні № 35337430 із Центрального відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Ухвала місцевого суду, з якою погодився апеляційний суд, мотивована невідповідністю дій державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови вимогам законодавства, що призвело до порушення прав заявника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Департамент ДВС МЮУ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до посилань на відсутність у діях державного виконавця порушень порядку передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби. Департамент ДВС МЮУ звертає увагу, що мотивування постанови про передачу виконавчих проваджень відноситься до дискреційних повноважень особи, яка прийняла таке рішення, втручатись у які орган судової влади не вправі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

До Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, поданий ОСОБА_1 . Колегія суддів долучає відзив на касаційну скаргу до матеріалів справи, проте розглядає касаційну скаргу без його врахування, оскільки відсутні докази надсилання його копій іншим учасникам справи, що є невиконанням приписів частини четвертої статті 395 ЦПК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Пунктом 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

З установлених судами обставин справи вбачається, що підставою для передачі виконавчого провадження № 35337430 з Центрального ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, є оскарження Линником А. О . дій державних виконавців до суду та керівництва ДВС (всього впродовж 2016-2017 років було задоволено 44 таких скарги). Зазначене, на переконання директора Департаменту ДВС МУЮ Моісеєва Ю. О., ускладнює виконання рішень суду, про що було зазначено в оскаржуваній постанові про передачу виконавчого провадження

від 27 грудня 2017 року.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» гарантовано право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби. Протиправність впливу сторін виконавчого провадження на працівника органу державної виконавчої служби (шляхом оскарження його дій) з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків у встановленому законом порядку не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо порушення державним виконавцем законодавчих вимог при прийнятті оскаржуваної постанови, у зв`язку із необґрунтованою кваліфікацією як таких, що ускладнюють виконання рішення, обставин, наведених у листі заступника начальника ГТУЮ з питань ДВС - начальника УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького А. В., на який міститься посилання в оскаржуваній постанові.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, апеляційним судом також вірно враховано, що з моменту відкриття виконавчого провадження у 2012 році до винесення оскаржуваної постанови про передачу виконавчого провадження у 2017 році, тобто впродовж п`яти років, судове рішення, на виконання якого було відкрито вказане виконавче провадження, залишається невиконаним.

При цьому перевірка судом правомірності прийнятої держаним виконавцем постанови не свідчить про втручання у його дискреційні повноваження, а є забезпеченням реалізації стороною виконавчого провадження передбаченого статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» права на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби. У зв`язку з цим відповідні посилання касаційної скарги колегією суддів відхиляється.

Доводи касаційної скарги, що аналогічні аргументам апеляційної скарги, були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська