Справа № 310/1447/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

заявника- Стойчева Р.Г., представника заявника- Міскевич А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності заповіту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності заповіту.

Заявник вказав, що 20 листопада 2018 року помер його батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири № 73 в будинку № 10 а по бул. ОСОБА_4 у м. Бердянську.

За життя ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_3 є заявник по справі, як його син та заінтересована особа, донька ОСОБА_3

Заявник зазначив, що вони з сестрою у встановлений законом шестимісячний строк, після смерті батька звернулись до Бердянської державної нотаріальної контори: він з заявою про прийняття спадщини, а сестра - ОСОБА_2 з заявою про відмову від спадщини за заповітом на його користь, але нотаріус не зміг оформити право на спадкування ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 надала до Бердянської державної нотаріальної контори, на підтвердження зміни прізвища зі «Стойчевої» на «Коновалову» свідоцтво про шлюб, видане 07.06.2014 року Центральним віддідлом державної РАЦС реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, яке є недійсним, а тому неможливо документально підтвердити родинні відносини між ними, між нею та померлим батьком, а також встановити факт належності їй заповіту. Саме через це заявник позбавлений можливості оформити спадщину у вигляді частки його сестри, яка відмовилась від неї на його користь.

Заявник вказав, що його сестра ОСОБА_2, 07.06.2014 року уклала шлюб із ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території - АР Крим та змінила дошлюбне прізвище на прізвище «Коновалова», а у звязку з тим, що ОСОБА_3 склав заповіт в 2012 році, тоді коли ОСОБА_2 не перебувала у шлюбі, то і заповіт був складений саме на ОСОБА_4

Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в заяві, прохали суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання вимог, викладених у заяві, у повному обсязі.

Суд, заслухав заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали

цивільної справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 435092 від 21.11.2018 року ОСОБА_3 помер 20.11.2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири № 73 в будинку № 10 а по бул. ОСОБА_4 у м. Бердянську.

Згідно заповіту від 15.10.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 2-1103, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1Г, ІНФОРМАЦІЯ_2 все своє майно.

Зясовано, що у встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_1 звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, а ОСОБА_2 - із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь ОСОБА_1

Встановлено, що під час огляду нотаріусом документів, виявилось, що нотаріус не має змоги оформити право на спадкування ОСОБА_1, оскільки його сестра надала до Бердянської державної нотаріальної контори, на підтвердження зміни свого прізвища зі «Стойчева» на прізвище «Коновалова», свідоцтво про шлюб серія І-АП № 168587, видане 07.06.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, яке відповідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року не береться до уваги державними органами України, а тому неможливо документально підтвердити родинні відносини між заявником та заінтересованою особою по справі, між нею та померлим ОСОБА_3, а також встановити факт належності їй заповіту.

Встановлено, що ОСОБА_4 дійсно 07.06.2014 року уклала шлюб з ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території - Автономній Республіці Крим, у зв'язку з чим ,змінила дошлюбне прізвище «Стойчева» на прізвище чоловіка «Коновалова».

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили суду свідки, допитані в ході судового розгляду.

Підстав ставити під сумнів показання даних свідків у суду немає.

Разом з тим, факт родинних відносин підтверджується також тим, що ОСОБА_2 зареєстрована за однією адресою разом зі ОСОБА_3, дата та рік народження ОСОБА_2 співпадає з датою, роком народження у свідоцтві про народження ОСОБА_4

Згідно зі ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявник в позасудовому порядку позбавлений можливості одержати документи, які б підтверджували факт родинних відносин, який він прохає встановити суд, а саме факт того, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_1 Тобто, суд, проаналізував письмові докази та показання свідків, дійшов висновку, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_1

Судом встановлено, що заявник в позасудовому порядку позбавлений можливості одержати документи, які б підтверджували факт родинних відносин, який він прохає встановити суд.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Факт належності ОСОБА_2 заповіту від 15 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1103, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_7, складеного ОСОБА_3, який помер 20 листопада 2018 року, про встановлення якого також просить заявник, має для нього юридичне значення, а тому підлягає встановленню.

Встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення, оскільки від їх встановлення залежить виникнення його особистих майнових прав, в даному випадку отримання спадщини після смерті ОСОБА_3

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності заповіту, - задовольнити повністю. Встановити факт, що ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою ОСОБА_3, який помер 20 листопада 2018 року.

Встановити факт, що ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити факт належності ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_1) заповіту від 15 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1103, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_7, складеного ОСОБА_3, який помер 20 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його

проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 квітня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_8