Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/6069/18
Провадження № 2/644/666/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

при секретарі - Зоріній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала до суду позовну заяву, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.07.2017 року ПН ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з неї не сплачену в строк за кредитним договором б/н від 19.03.2011 року. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальну шкоду у розмірі 701,17 грн. Стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 74867,04 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 05.07.2017 року ПН Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 74867,04 грн. невиплачених в строк 2265 днів, а саме: з 19.03.2011 року по 31.05.2017 року відповідно до умов кредитного договору №б/н від 19.03.2011 року. Рішенням від 27.01.2016 року Орджонікідзевського районного суду м.Харкова стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.03.2011 року у сумі 21986,48 грн. станом на 31.10.2015 року та судові витрати по справі у розмірі 1218 грн., а всього стягнуто 23204, 48 грн. Зазначила, що рішенням суду за період з 19.03.2011 року по 31.10.2015 року стягнуто заборгованість у розмірі 23204 грн. Вважає, що 05.07.2017 року ПН ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис по кредитному договору №б/н від 19.03.2011 року, який вже припинив свою дію і заборгованість за яким вже була стягнута за рішенням суду. Тому, вважає, що нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначила, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкові від 27.01.2016 року було відкрито виконавче провадження №51717954. Виконавчий лист направлений за місцем роботи позивача і з її заробітної плати проводиться утримання на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 13.06.2018 року за виконавчим написом від 05.07.2017 року вчинений нотаріусом було відкрито виконавче провадження №54863697. З її заробітній плати стягнуто 701,17 грн. Позивач вважає, що ці кошти ПАТ КБ «Приватбанк» набув безпідставно, оскільки за наявності судового рішення при відкритому виконавчому провадженні, банк не мав законних підстав повторно стягувати з неї кошти за кредитним договором №б/н від 19.03.2011 року. Крім того, зазначила, що працює молодшою медичною сестрою та мешкає з матірю пенсіонеркою. Після відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису отримала на руки 1469,31 грн. Мати отримує пенсію у розмірі 2210,47 грн. Позивач була змушена відпрошуватися з роботи, щоб відстоявши у черзі ознайомитися з виконавчим провадженням. Докласти достатні зусилля, щоб найти юриста, який за певну суму напише позовну заяву, оскільки розцінки у адвокатів перевищують її заробітну плату за півроку. Тому просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, яку вона оцінює у 74867,04 грн.

В судовому засіданні позивач не зявилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Також просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили.

Відповідач приватний нотаріус Київського МНО ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

В матеріалах справи є відзив на позов, в якому приватний нотаріус Київського МНО ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову до нього, вважає його необґрунтованим, посилаючись на те, виконавчий напис від 05.07.2017 року був здійснений на підставі документів необхідних для одержання виконавчого напису, наданих ПАТ КБ «Приватбанк». З наданих документів було встановлено, що 19.03.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено публічний договір про надання банківських послуг шляхом приєднання позивача к умовам і правилам надання банківських послуг у Приватбанку шляхом підписання анкети-заяви. Позивачем надана згода, що анкета-заява є договором про надання банківських послуг. Зазначив, що безспірність заборгованості визначається нотаріусом тільки на підставі наданих документів, передбачених переліком. Нотаріус не визначає суму заборгованості , суму заборгованості визначає стягувач та несе за це відповідальність. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами. Зазначив, що з наданої виписки вбачається, що заборгованість за кредитом у сумі 12319,76 грн. виникла у позивача з 26.02.2015 року, після часткового погашення кредиту у сумі 1150 грн. З вини позивача, відповідно до умов публічного договору, загальна сума боргу станом на 31.05.2017 року склала 74867,04 грн., так як позивач після 26.02.2015 року взагалі перестала виконувати зобовязання за кредитним договором, що свідчить про односторонню відмову від зобовязань. Таким чином, стягнення за виконавчим написом фактично здійснюється за період з 26.02.2015 року по 31.05.2017 року в межах строку позовної давності. Відомості про заочне рішення Орджонікдзевського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на яке посилається позивача, нотаріусу стягувачем не надавалось. Також зазначив, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми моральної шкоди не підлягає задоволення, оскільки у позовній заяві відсутні посилання які конкретно права позивача порушені вчиненням виконавчого напису. Законодавством не передбачено права позивача вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку. Вважає, що позов до нього як відповідача подано невірно, так як нотаріус в даній справі є неналежним відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_1 від 19.03.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.03.2011 року в сумі 21986,48 грн. станом на 31.10.2015 року та судові витрати по справі в розмірі 1218,00 грн., а всього стягнуто 23204,48 грн. Рішення набрало законної сили 15.03.2016 року.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

27.06.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про вчинення виконавчого напису.

05.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7081 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості, не сплачену в строк за Кредитним договором б/н від 19.93.2011 року. Строк за який провадиться стягнення - 2265 днів, а саме: з 19.03.2011 року по 31.05.2017 року. Сума, що підлягає стягнення, складає 74867,04 грн, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12319,76 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 56397,36 грн.; заборгованість з пені та комісії у розмірі 2108,63 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3541,29 грн.

Постановою старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області №54863697 від 13.06.2018 року при примусовому виконання виконавчого напису №7081 від 05.07.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1

Як вбачається з довідки про доходи від 14.02.2019 року №79 ОСОБА_1 працює у КНП «МКЛШНМД ім. проф. ОСОБА_3» ХМР молодшою медичною сестрою, відділення анестезіології. Із її заробітної плати здійснюється утримання щомісячно в розмірі 20% на користь ПАТ КБ «Приватбанк» згідно постанови ВП №51717954 від 17.02.2017 року та постанови ВП №54863697 від 13.06.2018 року.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вимоги ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачають, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-154 св18.

Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Як встановлено у судовому засіданні, приватному нотаріусу не було надано рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.01.2016 року, яким стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 31.05.2015 року у сумі 21986,48 грн. за кредитним договором №б/н від 19.03.2011 року, позивач не визнає суму заборгованості, тому вказана у виконавчому напису сума боргу не є безспірною.

Виходячи з викладеного, період, за який проводиться стягнення, а саме з 19.03.2011 року по 31.05.2017 року вказаний у виконавчому написі нотаріуса перебільшує строк позовної давності, що ще раз підтверджує твердження суду про те, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 не є безспірними.

Крім того, в порушення вимог закону боржник не була повідомлена не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань, відтак, заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною.

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобовязання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Отже, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1 п.3 глави 16 Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису від 05.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7081, таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог позивача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки він не є належним відповідачем по даній категорії справ, а належним відповідачем є стягувач, а саме в даній справі ПАТ КБ «Приватбанк».

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 701,17 грн. суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, оскільки наразі немає рішення, що набрало чинності з приводу визнання недійсним виконавчого напису, за яким відбувається стягнення. Тобто наразі такі позовні вимоги є передчасними.

Щодо вимог позивача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про солідарне стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1173 ЦПК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їй незаконними діями ПАТ КБ «Приватбанк» та ПН Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода та в чому вона виразилася, а також не довела розмір шкоди.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 23, 1167,1173 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, місцезнаходження: м.Київ, вул. Лютеранська, 3 нежилі прим. з №1 по №5 (група прим.№31) (в літ.А), офіс 31, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1-Д про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 не сплачену в строк за кредитним договором б/н від 19.03.2011 року у розмірі 74867,04 грн, зареєстрований в реєстрі за номером 7081.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»( місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1-Д, , р/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири) грн.40 к.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 701,17 грн. - відмовити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про солідарне стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в загальному розмірі 2466 ( дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 80к.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.04.2019 року.

Суддя О.А.Саркісян