Дата документу 26.04.2019 Справа № 2-2835/05
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 2-2835/05 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
провадження № 22-ц/807/1569/19
УХВАЛА

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді-доповідача ОСОБА_1, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у особі представника ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2005 року за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2005 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 01.03.2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за якою не може бути відкрито апеляційне провадження з наступних підстав.

Скаржником пропущено строк на подачу апеляційної скарги на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2005 року.

В апеляційнійскарзі ОСОБА_2 вказує на те, що нею строк на апеляційне оскарженні рішення пропущено з поважних причин, оскільки вона не була повідомлена про розгляд справи та копію оскаржуваного рішення отримала тільки 20.02.2019 року.

Проте, вказані доводи апеляційної скарги не заслуговуть на увагу з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадку, коли апеляційна скарга подана особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки.

Ретельно оцінивши докази надані скаржником, вивчивши обставини справи, вважаю, що причини пропуску строку, зазначені у заяві про поновлення строку, є неповажними з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у 2005 році ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2005 року розірвано шлюб, зареєстрований 06.07.1988 року міським палацем одруження м. Полтава (актовий запис № 1336), між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Цивільна справа № 2-2835/05 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу була знищена на підставі переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, у звязка із закінченням строку зберігання.

01.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційної скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2005 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2019 року частково відновлено втрачене судове провадження № 2-2835/05.

Зі змісту оскаржуваного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2005 року вбачається, що ОСОБА_2 належним чином була повідомлена про розгляд справи, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що апелянт був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, станом на день ухвалення рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_2 лише 01.03.2019 року, тобто майже через 14 років після ухвалення оскаржуваного рішення.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_2 подано до Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення не заслуговують на уваги. Оскільки суду не надано доказів на підтвердження проведення досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень з приводу підробки клопотання та підпису на ньому.

Положення статті 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження після спливу річного строку з дня складання повного тексту рішення лише у випадку, коли особа не була залучена до участі у справі і не знала про судове рішення, а також, коли мались непереборні обставини.

Проте, скаржник не зазначив непереборних обставин, які перешкоджали б йому подати апеляційну скаргу своєчасно, принаймні до спливу 1 року з дати ухвалення рішення.

При цьому, матеріали справи беззаперечно свідчать про обізнаність сторони відповідача про існування цивільної справи.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги, оскільки така скарга подана після спливу одного року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Ryabykhv. Ryssia").

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "ОСОБА_6 проти України").

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення особою, обізнаною про розгляд справи, а також враховуючи відсутність обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у особі представника ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2005 року за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1