Єдиний унікальний номер 236/3135/18 Номер провадження 22-ц/804/1090/19

Суддя-доповідач ОСОБА_1П
Головуючий у 1 інстанції: Саржевська І.В. . __________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до Регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» /надалі Українська залізниця/ про стягнення заборгованості по заробітній платі з 16 березня 2017 року по 04 травня 2017 року в розмірі 8 207,49грн та компенсації втрати частини грошових доходів в загальному розмірі 1435,97грн. Існування такої заборгованості позивач повязував із неналежним виконанням з боку відповідача вимог трудового законодавства, згідно якого, в день звільнення роботодавець повинен був виплатити всі суми, що належали звільненому працівнику, однак цього не зробив.

Відповідно до змісту позовних вимог, через затримку розрахунку при звільненні позивач просив застосувати відповідальність передбачену статтею 117 Кодексу законів про працю України /надалі КЗпП України/ та стягнути з Донецької залізниці середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в загальному розмірі 95 288,28грн.

У відзиві від 06 листопада 2018 року відповідач не ставив під сумнів обставини щодо роботи ОСОБА_4 інженером 1 категорії у виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», при цьому заперечував обставини щодо існування заборгованості по заробітній платі ОСОБА_4 вказуючи, що за період з березня 2017 року відсутні відомості щодо фактично відпрацьованого часу, нарахування та виплати заробітної плати через те, що місце роботи працівника знаходиться на території що тимчасово непідконтрольна Україні та існування форс-мажорних обставин.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Української залізниці на користь позивача заборгованість по заробітній платі з березня 2017 року по травень 2017 року (в тому числі компенсація за невикористану відпустку) в загальному розмірі 8 207,49 грн. без утриманням податку й інших обовязкових платежів. Суд першої інстанції виходив з того, що підтверджені обставини з приводу роботи ОСОБА_4 в Українській залізниці та відповідачем не спростовані обставини щодо наявності заборгованості по заробітній платі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Українська залізниця просила скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що безпосереднє місце роботи позивача належить до території тимчасово непідконтрольної Україні та з березня 2017 року адміністративна будівля та виробничі обєкти захоплені невідомими особами, з огляду на що, відсутній доступ до документації та наведені обставини згідно висновку Торгово-промислової палати України є форс-мажорними і такими через які було звільнено працівників, в тому числі і ОСОБА_4 Заявник стверджував про те, що через наведені обставини він з березня 2017 року не має обєктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обовязків та виконати свої зобовязання за трудовим договором.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_4 з 29 червня 1987 року працювала в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», останнім місцем роботи була посада інженера першої категорії у виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» /копія трудової книжки а.с. 10-13/.

04 травня 2017 року ОСОБА_4 інженера 1 категорії звільнено з Виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в Регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України /копія наказу № 53/ОС від 04 травня 2017 року /а.с. 33/.

Відповідно до розрахунку заробітної плати та табелів обліку робочого часу ОСОБА_4 визначено робочі дні та нараховані такі суми:

- за березень 2017 року при 22 робочих днях нарахована заробітна плата в розмірі 5 510,18 грн. та сума до виплати становить 4 381,61грн;

- за квітень 2017 року при 19 робочих днях нарахована заробітна плата в розмірі 3 035,47 грн. та сума до виплати становить 2 413,75грн

- за травень 2017 року при 2 робочих днях нарахована заробітна плата в розмірі 5 399,69 грн. та сума до виплати становить 4 293,74грн;

/копія розрахунків заробітної плати а.с. 23-25 та копія табелів обліку використання робочого часу а.с. 26-29/.

Згідно Висновку торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, в тому числі до табелів обліку робочого часу, щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» починаючи з 20 березня 2017 року позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобовязання перед звільненими працівниками і провести розрахунок, що вказує на існування форс-мажорних обставин та свідчить про відсутність вини Товариства /а.с.72-80/.

Згідно наказів Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» «Про встановлення простою» від 17 березня 2017 року № 19 ІОЦ та 236 ДНД з 20 березня 2017 року встановлено початок простою по причинах що не залежали від працівників /а.с. 14-19/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем при звільненні.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що безпосереднє місце роботи позивача знаходиться в зоні проведення воєнних дій на території тимчасово непідконтрольній Україні та саме ця обставина призвела до порушення прав позивача щодо своєчасного розрахунку при звільненні та свідчить про відсутність вини в діях Української залізниці, оскільки відсутні відомості щодо виходів, відпрацьованого часу та фактично виконуваної працівником роботи.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на обставини з приводу відсутності даних щодо роботи ОСОБА_4 та обґрунтовано вважав що, обов'язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, та саме останній повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки заробітна плата була нарахована, про що відповідач надав відповідні відомості та нарахування.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_4 за оскаржуваний період є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Тому рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній паті (в тому числі за період простою), вихідна допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку за період з березня 2017 року по травень 2017 року в розмірі що був визначений судом першої інстанції.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено у відзиві на позовну заяву та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Судді: