Постанова

Іменем України

18 квітня2019 року

м. Київ

справа № 552/6659/16-ц

провадження № 61-36768св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 січня 2018 року у складі судді Миронець О. К. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., Абрамова П. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 06 березня 2008 року до 03 вересня 2016 року ОСОБА_4 проживала однією сім'єю із ОСОБА_5 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_7. За час спільного проживання ними придбано недобудований будинок на АДРЕСА_1 за спільні кошти. Проживаючи з відповідачем однією сім'єю у незареєстрованому шлюбі, вони за спільні кошти знесли старий будинок, побудували новий будинок, а також закінчили будівельні роботи, збудувавши незавершену будівництвом добудову.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 06 березня 2008 року до 03 вересня 2016 року; визнати спільним майном 3/5 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель на АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину незавершеної будівництвом добудови до жилого будинку літ. «А-1» та підвал літ. «А-2» за вказаною адресою; виділити зі спільного сумісного майна та визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів, які були використані в процесі будівництва.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 14 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_4 позовні вимоги в частині визнання спільним майном 3/5 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель на АДРЕСА_1, права власності на 1/2 частину незавершеної будівництвом будови до житлового будинку літ. А-1 та підвалу літ. А-2-1 на АДРЕСА_1, виділення із спільного сумісного майна та визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва та існують у вигляді домоволодіння на АДРЕСА_1 крім незавершеної будівництвом добудови до житлового будинку літ. А-1 з підвалом літ. А-2-1, яка зареєстрована у Комунальному підприємстві «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 14 липня 2008 року, визнання права власності на частину будівельних матеріалів залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду міста Полтава від 24 січня 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з вересня 2009 року до січня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що в період з вересня 2009 року до січня 2015 року сторони у справі фактично проживали однією сім'єю, що не заперечується сторонами. У січні 2015 року ОСОБА_5 пішов в зону АТО, а після повернення вже не проживав з ОСОБА_4 Доказів на спростування цього факту та підтвердження подальшого спільного проживання сторін не надано.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками Київського районного суду міста Полтави про відсутність правових підстав для задоволення іншої частини позовних вимог про встановлено факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період до вересня 2009 року та за період після січня 2015 року, оскільки між позивачем і відповідачем не склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, та спростовує доводи позивача про її спільне проживання із ОСОБА_5, зокрема у період до вересня 2009 року та після січня 2015 року та ведення спільного господарства у зазначені періоди часу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У червні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасуватирішення судів першої та апеляційної інстанцій про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в частині періоду такого проживання з вересня 2009 року по січень 2015 року та постановити нове рішення, яким встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за період з 06 березня 2008 року до 03 вересня 2016 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги беззаперечні докази, які підтверджують факт спільного проживання, господарювання, ведення побуту, бюджету та відпочинку з відповідачем саме з 06 березня 2008 року. Крім того, видана ОСОБА_5 на ім'я позивача довіреність від 01 квітня 2015 року на представництво його інтересів, на думку позивача, свідчить про наявність прав та обов'язків подружжя, у період післясічня 2015 року.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначив про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, доводи викладені в ній такими, що не відповідають дійсності, вказує, що проживав з позивачем в період з вересня 2009 року до січня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 травня 2008 року ОСОБА_5 придбав 3/5 частини житлового будинку на АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 липня 2008 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 3/5 частини житлового будинку на АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У період їх спільного проживання народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У період з липня 2015 року по серпень 2016 року ОСОБА_4 давала грошові кошти різним особам за ремонті роботи, які проводились за вказаною адресою.

Згідно з фотокартками, зробленими у період з січня 2008 року до березня 2016 року вбачається спільний відпочинок ОСОБА_4 та ОСОБА_5

01 квітня 2015 року ОСОБА_5 видав довіреність на ОСОБА_4 з метою представництва його особи в усіх установах та отримання коштів.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім'ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов'язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з березня 2008 року до вересня 2016 року позивач надала лише фотокартки зі спільного відпочинку.

Установлено, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, придбання один одному речей, виконання прохань, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов'язків притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між останніми склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суди попередніх інстанцій, оцінивши докази, врахувавши наведені норми матеріального права, дійшли правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 06 березня 2008 року до 03 вересня 2016 року задоволенню не підлягають та обґрунтовано задовольнили позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з вересня 2009 року до січня 2015 року.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо ненадання судами попередніх інстанцій оцінки, зокрема довіреності виданої ОСОБА_5 на ім'я позивача на представництво його інтересів та розпорядження коштами, показам свідків, спростовуються матеріалами справи. Пояснення свідків, які були присутні та допитані в судовому засіданні, містяться в матеріалах справи та враховані в судових рішеннях судів попередніх інстанцій.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтава від 24 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С.Висоцька

В. В.Пророк