Справа № 462/6412/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Львові позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» про звернення стягнення на майно,

в с т а н о в и в:

ПАТ АКБ «Львів» в жовтні 2018р. звернулося в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2018р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» про звернення стягнення на майно та призначено підготовче судове засідання.

Учасники судового процесу в підготовче судове засідання не зявилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи і суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

У відповідності до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі необхідно закрити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2016 року між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «Ера Трейд» було укладено Генеральний договір кредитної лінії №75/К/16.Для забезпечення виконання умов Генерального договору кредитної лінії 26.12.2016р. між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №3042, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором нерухоме майно, а саме житловий будинок №10а по вул.Бандрівського у м.Львові. Вказаний договір іпотеки було укладено для забезпечення виконання Генерального договору кредитної лінії, укладеного 26.12.2016р. між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «Ера Трейд», тобто між двома юридичними особами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до положень статей 572, 575, 589, 626 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави); іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Тобто, договір іпотеки укладається між іпотекодержателем та іпотекодавцем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ПАТ АКБ «Львів» як іпотекодержатель подало до суду позов до фізичної особи, як іпотекодавця за договором іпотеки, що укладений на забезпечення зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між сторонами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України не пов'язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об'єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов'язанням.

Вищевказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження №12-170гс18) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77312765).

Пунктом 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено таких справ.

З огляду на викладене, враховуючи субєктний склад, та те, що спір між сторонами виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства,

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Оскільки справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, то згідно до положень, викладених в п.5 ч.1 ст.7 Закону України « Про судовий збір», поверненню позивачу підлягає сплачений судовій збір у розмірі 10905 грн. 55 коп.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 256, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» про звернення стягнення на майно закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Львівської області.

Зобовязати Управління державної казначейської служби України у Залізничному районі м.Львова Львівської області повернути Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційного банку «Львів»10905 /десять тисяч девятсот пять/ грн. 55 коп. судового збору, сплаченого за Меморіальним ордером №99629 від 04.10.2018р. на рах.02, МФО 325268, через ПАТ АКБ «Львів».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: