Провадження № 2/127/5419/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача - адвоката Чубенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення втрат від інфляції та пені по заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення втрат від інфляції та пені по заборгованості зі сплати аліментів і повідомила, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2008 року з відповідача на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітей повноліття, починаючи з 06.05.2008 року. На підставі вказаного рішення Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист № 2-3482 від 02.07.2008 року та було відкрито виконавче провадження. Станом на 01.10.2018 року заборгованість по аліментам становила 108 029,03 грн. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь 144 781,61 грн., з яких 53 385,21 грн. - сума пені за прострочення сплати аліментів, 91 396,40 грн. - втрати від інфляції, а також судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Чубенко С.В. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце (а.с. 80), однак подав до суду відзив на позов від 22.03.2019 року, у якому позов визнав частково (а.с. 60-64).

Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення; оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці; тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2008 року з відповідача на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітей повноліття, починаючи з 06.05.2008 року (а.с. 16).

На підставі вказаного рішення Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист № 2-3482 від 02.07.2008 року та було відкрито виконавче провадження (а.с. 17). Стягувачем у виконавчому провадженні є позивач ОСОБА_2, а боржником - відповідач ОСОБА_3.

Як вбачається з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.10.2018 року заборгованість по аліментам складала 108 029,03 грн. (а.с. 26).

Відповідно до наданого Позивачем ОСОБА_2 Розрахунку неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.12.2017 року до 01.10.2018 року, загальна сума пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів складає 53 385,21 грн. (а.с. 8).

Згідно ж наданого Відповідачем ОСОБА_3 Розрахунку неустойки (пені) за несплату аліментів, загальна сума пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів складає 7 279,34 грн. (а.с. 65).

Однак, наданий Відповідачем розрахунок неустойки (пені) за несплату аліментів складений не у відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц, а підстави для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України відсутні, оскільки відповідачем не надано жодного доказу того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належать до членів його сім'ї.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 СК України, та враховуючи винну поведінку боржника ОСОБА_3, якого вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2012 року було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, суд доходить до висновку, що розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача, становить 53 385,21 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення 91 396,40 грн. втрат від інфляції., то вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

По-перше, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2008 року аліменти стягнуто у частці від заробітку (доходу) відповідача, а не у твердій грошовій сумі, то у такому випадку вони не підлягають індексації.

По-друге, передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за прострочення грошового зобов'язання не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема, до сімейних правовідносин, оскільки відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ст. 196 СК України.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору та на користь ОСОБА_2 1591 грн. витрат на правничу допомогу, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (позов задоволено на 37%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 184, 196 СК України, ст. 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 53 385,21 грн. (п'ятдесят три тисячі триста вісімдесят п'ять гривень 21 коп.) неустойки (пені) по аліментам.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1591 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 02.05.2019 року.

Суддя В.В. Дернова