ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 року

м.Харків

справа № 644/167/19

провадження № 22-ц/818/2338/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович, начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександр Іванович, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнка Артема Володимировича, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександра Івановича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року, постановленої під головуванням судді Черняка В.Г. в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнка Артема Володимировича, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександра Івановича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені доводи його скарги. Вважає доведеними вимоги про неправомірні дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнка Артема Володимировича, начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександра Івановича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович надав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційн6ої скарги ОСОБА_1 , ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги. Вимоги заявника щодо постановлення окремих ухвал у відношенні державного виконавця та начальника відділу виконавчої служби, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 262 ЦПК України, постановлення окремої ухвали є виключним правом суду у випадку, якщо він дійде висновку про необхідність прийняття такого заходу реагування на виявлені порушення. Окрім того, судом не встановлено порушень законодавства з боку осіб, дії яких оскаржуються.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 06 травня 2015 року судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 435,96 грн. з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних. А також з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» стягнуто судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с.51).

На виконання вказаного судового наказу постановою старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ Тимошенко А.С. від 10.12.2015 року відкрито виконавче провадження №49607773 за виконавчим листом № 644/2322/15-ц, виданим 06.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» заборгованості у розмірі 557,76 грн. (а.с.53).

Оскільки добровільно, у строк, встановлений державним виконавцем (до 17.12.2015 року), боржник ОСОБА_1 не виконав судовий наказ, 11.07.2016 року постановою старшого державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с.55).

24.10.2016 року постановою державного виконавця накладено арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с.58).

Постановою державного виконавця від 14.11.2016 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 65 грн. (а.с.56).

Крім того в провадженні Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ знаходиться виконавчий лист №644/2255/14-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, де боржником також є ОСОБА_1 , а стягувачем є ОСОБА_2 (а.с.57).

Постановою від 29.08.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 2 342,51 грн., стягувачем є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.64).

Також 29.08.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №51743577, виданої 29.08.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного територіального управління юстиції у Харківській області витрат виконавчого провадження у розмірі 100 грн. (а.с.73,76).

29 серпня 2018 року постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнка А.В. об`єднано виконавчі провадження № 47453645, № 49607773, № 51743433, № 53028779 , № 53497142 , № 57106210 , № 57106243 у зведене виконавче провадження № 57106266, оскільки виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження (а.с.60).

17.12.2018 року старшим державним виконавцем Ісаєнком А.В. по зведеному виконавчому провадженню № 57106266 було складено постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу, згідно якої призначено відповідальним зберігачем представника ХФ ДП «СЕТАМ» Роженка В.В. (а.с.9).

Згідно акту приймання-передавання майна від 17.12.2018 року державним виконавцем Ісаєнком А.В. було передано на зберігання фахівцю ХФ ДП «СЕТАМ» Роженку В.В . транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.42).

До даного акту було складено опис майна від 17.12.2018 року, згідно якого було оглянуто транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.44).

Постановою державного виконавця від 14.01.2019 року виведено виконавче провадження № 57106210 з примусового виконання постанови від 29.08.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 342,51 грн. із зведеного виконавчого провадження № 57106266 (а.с.66).

14 січня 2019 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 342,51 грн. (а.с.70).

Постановою від 14.01.2019 року виведено виконавче провадження № 57106243 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 100 грн. із зведеного виконавчого провадження № 57106266 (а.с.78).

14.01.2019 року виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 100 грн. № 51743577 закінчено (а.с.80).

Як на підставу вимог скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що в провадженні відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № 57106266. 12 грудня 2018 року директор ХФ ДП «Сетам» повідомив його про наявність акту прийому-передачі транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter», номерний знак НОМЕР_1 . 29 грудня 2018 року ним було отримано постанову державного виконавця про передачу майна іншому зберігачу від 17.12.2018 року, складеного по зведеному виконавчому провадженню № 57106266. ОСОБА_1 вважає, що дана постанова прийнята державним виконавцем в порушення вимог закону. Крім того, державним виконавцем не було повернуто судовий наказ стягувачу з тих підстав, що він був прийнятий до провадження без сплати авансового внеску, та не ухвалений Іменем України. Державним виконавцем не було внесено до Автоматизованої системи постанову про відкриття зведеного виконавчого провадження, постанову про передачу майна іншому зберігачу, акт прийому-передачі автомобіля, що є порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та вимог Закону України «Про виконавче провадження». При переданні автомобіля не були присутні поняті, та не здійснювалось фіксування даної виконавчої дії. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд:

-зобов`язати старшого державного виконавця Iсаєнка Артема Володимировича або державного виконавця, у якого перебуває в провадженні виконавче провадження № 49607773 провести виконавчі дії по складенню Постанови про повернення в адресу ПАТ «Харківміськгаз» судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова вiд 06.05.2015 року по справі № 644/4799/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги газопостачання в розмірі 342, 61 гривні, суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 78,13 гривень та 3 % річних в розмірі 15,22 гривень, а всього 435,96 гривень на підставі того, що судовий наказ ухвалено не Iменем України та Стягувачем не сплачено авансового внеску;

- визнати неправомірними діями дії старшого державного виконавця Iсаєнка Артема Володимировича по проникненню ним без дозволу суду та присутності понятих до транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору та виготовлення без дозволу суду ключів до цієї автомашини та доставленню її до нового місця зберігання;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Іcaнка Артема Володимировича по не складенню ним Постанови або іншого процесуального документу про залучення громадянина Канівця для управління транспортним засобом «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору при доставленні цього автомобіля до нового зберігача, а також користування акумуляторною батарею, наданою громадянином Канівцем;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Iсаєнка Артема Володимировича по не зверненню з повідомленням до органів досудового розслідування для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 , який був зберігачем описаного майна - транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , до відповідальності, передбаченої статтею 388 КК України;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Icaєнка Артема Володимировича по не занесенню ним до Автоматизованої системи виконавчого провадження отсканованої копії Акту приймання передавання машини, згідно якого було передано представнику Харківської Фiлiї Державного Підприємства «СЕТАМ» Роженку Вадиму Володимировичу транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 та не надсилання їх в адресу сторін виконавчого провадження на наступний день після її складання;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Iсаєнка Артема Володимировича по неповідомленню ним сторін зведеного виконавчого провадження №57106266 та ОСОБА_4 про дату та час здійснення виконавчих дій по складанню Акту приймання передавання машини, згідно якого було передано представнику Харкгвської Філії Державного Підприємства «СЕТАМ» Роженку Вадиму Володимировичу транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 та Постанову про передачу майна іншому зберігачу від 17.12.2018 року;

- визнати неправомірною діяльність старшого державного виконавця Icaєнка Артема Володимировича по складанню ним Акту приймання передавання машини, згідно якого було передано представнику Харківської Фiлiї Державного Підприємства «СЕТАМ» Роженку Вадиму Володимировичу транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 без попереднього складання Постанови про передачу автомашини цій Філії;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Icaєнка Артема Володимировича по здійсненню огляду транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 без присутності понятих;

- визнати незаконними та такими, що складені зі зловживанням службовим становищем державним виконавцем Iсаенком Артемом Володимировичем Постанову про передачу майна іншому зберігачу вiд 17.12.2018 року, яку було складено по зведеному виконавчому провадженню № 57106266; Акт приймання передавання машини вiд 17.07.20 18 року, згідно якої було передано представнику Харківської Фiлiї Державного Підприємства «СЕТАМ» Роженку Вадиму Володимировичу транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Iндустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Здоровка Олександра Iвановича по не здійсненню ним контролю за дотриманням старшим державним виконавцем Iсаєнком Артемом Володимировичем при здійсненні виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 57106266 вимог п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 8 , п. 1 ч. 2, п.4 та п. 13 ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст. 29, абзацу 2 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» п. 5, п. 7 розділу II, п.3 розділу IV «ПОЛОЖЕННЯ про автоматизовану систему виконавчого провадження», п. 8 розділу I, п. 9 розділу V, абзацу 1, 2, 3 п.13 , п.14 розділу VIII «Iнструкції з організацію примусового виконання рішень» та не скасування ним як винесених незаконно в цьому виконавчому провадженню процесуальних документів;

- згідно ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу відносно неправомірних дій та бездіяльності старшого державного виконавця Icaєнка Артема Володимировича та направити її начальнику Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Iндустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов, зобов`язавши останнього повідомити суд та ОСОБА_1 про її виконання не пізніше 10 календарних днів з дня її одержання;

- згідно ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу відносно неправомірної бездіяльності начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Iндустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харкгіській області Здоровка Олександра Iвановича i направити її начальнику Головного територіального управління юстиції у Харківській області для вжитгя заходів щодо усунення цих причин та умов, зобов`язавши останнього повідомити суд та ОСОБА_1 про її виконання не пізніше 10 календарних днів з дня її одержання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, котрі спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 56, ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій,) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника.

Арешт на рухоме майно накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

Порядок і умови зберігання зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Крім того Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 із змінами, передбачено також, що державний виконавець у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу.

При цьому Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень не містять посилання на те, що при складанні постанови про передачу майна на зберігання іншому зберігачу повинні бути присутні поняті та сторони виконавчого провадження.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини. Зокрема арешт знімається державним виконавцем у випадку:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судовим розглядом встановлено, що постанова про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 17.12.2018 року була направлена боржнику 18.12.2018 року та ним отримана 29.12.2018 року. Направлення на адресу боржника копії акту приймання-передачі арештованого майна Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено.

Матеріали справи не містять доказів того, що наявні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , оскільки відсутні відомості про погашення ним заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № 57106266.

Разом з тим встановлено, що 14 січня 2019 року постановою державного виконавця було закінчено виконавче провадження лише з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору (а.с.70, 80).

Доказів того, що боржник виконав зобов`язання по зведеному виконавчому провадженню № 57106266 у повному обсязі, - заявником суду не надано.

Крім того боржником не оскаржено у встановленому законом порядку постанови державного виконавця про накладення арешту на майно боржника.

Вимога ОСОБА_1 про зобов`язання старшого державного виконавця Iсаєнка Артема Володимировича або державного виконавця, у якого перебуває в провадженні виконавче провадження № 49607773 провести виконавчі дії по складенню Постанови про повернення в адресу ПАТ «Харківміськгаз» судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова вiд 06.05.2015 року по справі № 644/4799/15-ц, - є безпідставною, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачені такі повноваження державного виконавця як повернення судового наказу стягувачу.

Крім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.04.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання вищезазначеного наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Тому підстав для закінчення виконавчого провадження наразі не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександр Іванович не здійснює контроль за дотриманням старшим державним виконавцем Iсаєнком Артемом Володимировичем при здійсненні виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 57106266, - не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Матеріали справи не місять доказів неправомірних дій як старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнка Артема Володимировича, так і відсутні відомості про бездіяльність начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Здоровко Олександра Івановича.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, оскільки метою правосуддя є забезпечення ефективного поновлення порушеного права.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 08.05.2019 року.