ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2019 року

м.Харків

справа № 645/1900/18

провадження № 22-ц/818/1703/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року, постановлене під головуванням судді Шарка О.П., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд не повно дослідив висновок судово-автотехнічної експертизи №13808 від 12.09.2017 року, надавши оцінку лише невідповідності дій ОСОБА_4, який керував автомобілем Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, державний номер НОМЕР_1, у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 08.06.2017 року, не оцінивши причетності та ступеню вини ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ-2110, державний номер НОМЕР_2. Позивач вважає, що у ДТП, яка сталася 08.06.2017 року, винним є саме відповідач, оскільки він створив аварійну ситуацію на дорозі, яка призвела до ДТП. Тому з ОСОБА_5 на його користь підлягає стягненню матеріальна та моральна шкода, а з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на його користь підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі - 28 365,11 грн.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано та не доведено позовні вимоги. У зв'язку з відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача ОСОБА_2 та шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_6, підстав для відшкодування моральної та матеріальної шкоди судом не вбачається. Також відсутні підстави і для стягнення матеріальної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», оскільки доказів наявності підстав для настання цивільно-правової відповідальності водія «ВАЗ-2110, державний номерний знак НОМЕР_3, ОСОБА_2 у ході судового розгляду позивачем суду не надано.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4 (а.с.9-10).

08.06.2017 року біля будинку № 62-В/1 по пр. Льва Ландау в м. Харкові відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, автомобіля Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_8 Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні ушкодження.

Інспектором роти № 8 батальйону № 1 УПП м. Харків ДПП лейтенантом поліції Гончаровою Т.Г. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з наявністю в його діях порушень п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 липня 2017 року по адміністративній справі по факту ДТП, яке сталося 08.06.2017 року за участю водіїв ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, призначено судово - авто технічну експертизу, провадження якої доручено експертам ХНІІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Із висновку судової комісійної судової автотехнічної експертизи № 13808 від 12.09.2017 року вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_4 в залежності від швидкості руху повинен був дотримуватися безпечної дистанції до автомобіля Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, що рухався попереду в попутному напрямку. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозяться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнення зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, для водія автомобіля Mitsubishi Lancer визначалася шляхом виконання вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Оскільки водій автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_4 не дотримався безпечної дистанції до автомобіля Toyota Avensis під керуванням ОСОБА_7, що рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого допустив з ним зіткнення, то в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 13. 1 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.14-22).

При цьому висновком судової комісійної судової автотехнічної експертизи № 13808 від 12.09.2017 року підтверджуються пояснення водіїв ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що перед ДТП автомобіль ВАЗ 2110 під керуванням водія ОСОБА_2 виконував маневр вліво, також сам ОСОБА_2 вказує, що перед ДТП він виконував маневр ліворуч. Діями водія автомобіля ВАЗ 2110 ОСОБА_2 була створена небезпека для руху водіям ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.19).

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 2 листопада 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 08.06.2017 року о 09-00 год. в місті Харкові біля будинку №62-В/1 по пр. Льва Ландау, керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, який рухався попереду. Водій ОСОБА_4 в дорожній ситуації, що сталася 08.06.2017 року порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.10-13).

Згідно висновку № 46/06-17 та звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 46/06-17, складених ТОВ «КЛЕВЕР ЕКСПЕРТ», вартість відновлювального ремонту автомобіля в загальному розмірі складає 118 782, 90 грн. (а.с.28037).

Відповідно до акту виконаних робіт від 23.03.2018 року з ФОП ОСОБА_11, ремонт автомобілю Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_1 склав 113 460 грн. (а.с.26-27).

Транспортний засіб ВАЗ 2110, яким керував ОСОБА_2, застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

27 березня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено страховою компанією у здійсненні страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не настала (а.с.51).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ-2110, номерний знак НОМЕР_2, є винним у ДТП, яка сталася 08.06.2017 року, оскільки він різко змінив напрямок руху ліворуч, чим перегородив дорогу автомобілю «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_6, та створив аварійну ситуацію на дорозі. Внаслідок цього автомобіль «Daewoo Lanos» був змушений різко гальмувати. За автомобілем «Daewoo Lanos» різко загальмував автомобіль Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5. ОСОБА_4, внаслідок різкого гальмування автомобілю Toyota Avensis, що рухався перед ним, не вдалося уникнути зіткнення із його заднім бампером. В результаті ДТП автомобіль Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень. Тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 28 365 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Та з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на його користь стягнути матеріальну шкоду у розмірі 28 365,11 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності інше речове право) володіє транспортним засобом.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 (із змінами та доповненнями), повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує, зокрема, шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Матеріали справи свідчать про те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.06.2017 року біля будинку № 62-В/1 по пр. Льва Ландау в м. Харкові, інспектором роти № 8 батальйону № 1 УПП м. Харків ДПП лейтенантом поліції Гончаровою Т.Г. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 227237 від 08.06.2017 року відносно водія ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з наявністю в його діях порушень п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Встановлено, що ДТП відбулася за участю автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, автомобіля Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_8

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 2 листопада 2017 року встановлено, що саме водій ОСОБА_4, який керував автомобілем Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, що належить позивачеві, в дорожній ситуації, що сталася 08.06.2017 року, порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим водій автомобіля ВАЗ 2110 ОСОБА_2, що є відповідачем у справі, не визнаний учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Винних дій ОСОБА_2 у вказаній ДТП не встановлено.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є винним у ДТП, яка сталася 08.06.2017 року.

Доказів взаємодії автомобіля ВАЗ 2110 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, - позивачем суду не надано.

Встановлено, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_4 не дотримався безпечної дистанції до автомобіля Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, що рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого допустив з ним зіткнення.

Недотримання ОСОБА_4 п. 13.1 Правил дорожнього руху України не залежало від дій відповідача ОСОБА_2

Висновок суду першої інстанції про недоведеність та безпідставність позовних вимог, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук