Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 121/11524/17

провадження № 61-34172 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Кредитна спілка «Злагода»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року у складі судді Луценко Л. В. та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року у складі суддів: Денишенко Т. О., Стадника І. М., Міхасішина І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Злагода» (далі КС «Злагода») про захист прав споживача та стягнення грошових внесків.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та КС «Злагода» були укладені договори про залучення грошових внесків (вкладів) на депозитний рахунок члена кредитної спілки, зокрема:

-14 листопада 2014 року укладено договір № 8229 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла грошові кошти до спілки у розмірі 149 900,00 грн на строк до 14 листопада 2017 року, зі сплатою 29,36 відсотків річних;

-15 листопада 2014 року укладено договір № 8231 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого вона внесла 107 600,00 грн зі сплатою 29,36 відсотків річних, на строк до 15 листопада 2017 року;

-17 листопада 2014 року укладено договір № 8238 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого вона внесла на рахунок спілки 48 800,00 грн зі сплатою 29,36 відсотків річних, на строк до 17 листопада 2016 року;

-15 грудня 2014 року укладено договір № 8313 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до

якого вона внесла грошові кошти до спілки у розмірі 12 700,00 грн, зі сплатою 28,4 відсотків річних, на строк до 15 грудня 2016 року.

Наявність зазначених сум на депозитних рахунках з нарахованими на них відсотками підтверджується актом-звірки розрахунку за депозитами, складеного станом на 17 червня 2015 року.

По закінченню строку дії договорів вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути їй грошові кошти за депозитними договорами, однак її вимоги залишено без задоволення.

Посилаючись на те, що КС «Злагода» в порушення умов депозитних договорів не повертає належні їй грошові вклади, просила стягнути їх у судовому порядку, в розмірі 337 766, 58 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Злагода» на користь ОСОБА_1 заборгованість за внесками (вкладами) станом на 17 червня 2015 року в розмірі 80 266,58 грн, з яких за договором № 8229 д від 14 листопада 2014 року заборгованість по процентах - 7 993,38 грн; за договором № 8231 д від 15 листопада 2014 року заборгованість по процентам - 7 065,81 грн; за договором № 8238 від 17 листопада 2014 року заборгованість по внеску - 48 800,00 грн, по процентам - 3 071,17 грн; за договором № 8313 д від 15 грудня 2014 року заборгованість по внеску - 12 700,00 грн, по процентам - 636,23 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт укладення та прийняття відповідачем грошових коштів підтверджується депозитними договорами та актом звірки розрахунку за депозитом від 17 червня 2015 року. Оскільки строк дії договорів від 17 листопада 2014 року № 8238 д та від 15 грудня 2014 року №8313 д про залучення строкових внесків (вкладів) на депозитний рахунок члена кредитної спілки ОСОБА_1 закінчився, відповідачем порушено умови депозитних договорів щодо повернення позивачу суми вкладів та нарахованих відсотків. Суд вважав відсутніми підстави для стягнення грошових внесків за договорами від 14 листопада 2014 року та 15 листопада 2014 року, оскільки строк їх дії не закінчився, а вимог про їх розірвання ОСОБА_1 не заявляла. Однак, оскільки за умовами договорів кредитна спілка зобов'язана сплачувати вкладнику проценти, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх стягнення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу голови правління КС «Злагода» ОСОБА_7 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що єдиним належним та допустимим доказом внесення коштів на депозитний рахунок є квитанція (приходний ордер), виданий кредитною спілкою. Акт звірки розрахунку за депозитом від 17 червня 2015 року не є допустимим доказом на підтвердження внесення грошових коштів ОСОБА_1 на рахунок КС «Злагода», а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Узагальнений зміст та доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаОСОБА_1, в якійзаявник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив наданих нею доказів та помилково відмовив у стягненні суми внеску за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 8229 д від 14 листопада 2014 року та № 8231 д від 15 листопада 2014 року, посилаючись на те, що строк дії цих договорів не закінчився. Суд не звернув увагу, що депозитними договорами передбачено право вкладника звернутися з вимогою про розірвання договорів шляхом направлення письмового повідомлення, яке було направлено відповідачеві 12 січня 2017 року. Зазначену вимогу кредитна спілка отримала

20 січня 2017 року, а тому з 21 квітня 2017 року (після спливу 90 днів з дня отримання відповідачем вимоги про повернення внеску), наявні підстави вважати вказані договори розірваними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд посилався на те, що позивач не надала квитанції (касово-приходного ордера), які є єдиним допустимим доказом на підтвердження внесення нею грошових коштів на депозитні рахунки. Вважала такий висновок помилковим, оскільки ні один із укладених депозитних договорів не містить таких умов. В порушення вимог статей 57, 64 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не звернув увагу, що акт звірки розрахунків від 17 червня 2015 року є письмовим доказом, що містить всю необхідну інформацію щодо укладених між нею та КС «Злагода» договорів, підписи сторін та відтиск печатки кредитної спілки, оригінал якого був пред'явлений у судовому засіданні. У відповідача були витребувані належним чином завірені копії приходно-касових ордерів по депозитним договорам, укладеним між сторонами, однак її вимога була проігнорована. Крім того, посилалася на те, що апеляційна скарга підписана головою правління КС «Злагода» ОСОБА_7, відомості про якого внесені до відповідного реєстру на підставі підроблених документів, за фактом якого порушеного кримінальне провадження.

Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

04 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії судів першої судової палати касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє у межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та КС «Злагода»укладено договір № 8229 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п. 1.1, 2.1 якого вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 149 900,00 грн, на строк до 14 листопада 2017 року, зі сплатою 29,36 відсотків річних.

15 листопада 2014 року між тими ж сторонами укладено договір № 8231 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п. 1.1, 2.1 якого вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 107 600,00 грн, на строк до 15 листопада

2017 року, зі сплатою 29,36 відсотків річних.

17 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір

№ 8238 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п. 1.1, 2.1 якого вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 48 800,00 грн, на строк до

17 листопада 2016 року, зі сплатою 29,36 процентів річних.

15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та КС «Злагода» укладено договір №8313 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п. 1.1, 2.1 якого вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 12 700,00 грн, на строк до

15 грудня 2014 року, зі сплатою 28,24 відсотуків річних.

12 січня 2017 року ОСОБА_1 направила до КС «Злагода» вимогу про повернення вкладів за вказаними вище договорами, яку відповідач отримав

20 січня 2017 року.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (абзац 3 частини другої статті 23 Закону України «Про кредитні спілки»).

Відповідно до частини сьомої статті 10 Закону України «Про кредиті спілки» у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором.

За своєю правовою природою договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок має багато спільного з договором банківського вкладу. Тому допустимим є застосування аналогії закону щодо прогалин правового регулювання відносин за договорами про залучення внеску (вкладу), які укладаються кредитними спілками.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Пунктом 2.3.3 зазначених вище договорів передбачено, що виплата процентів здійснюється помісячно на вимогу вкладника, що пред'являється усній або письмовій формі. По закінченню строку дії договору, вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору (пункт 3.3.3 договорів).

За змістом пункту 3.2.5 договорів, спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок або його частину на письмову вимогу у строки та розмірах, які передбачені умовами цього договору.

Порядок надання депозитних послуг кредитними спілками визначений Правилами здійснення депозитних операцій для кредитних спілок, затвердженими розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 30 грудня 2011 року № 821 (далі Правила), відповідно до яких операції, які здійснюються із внесками (вкладами) на депозитні рахунки та включають залучення і виплату грошових коштів, нарахування та виплату процентів за такими внесками (вкладами), що підлягають обов'язковій фіксації в комплексній інформаційній системі кредитної спілки. Сума внеску (вкладу) на депозитний рахунок, строки дії договору залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, умови залучення та повернення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, а також нараховані на такі внески (вклади) на депозитний рахунок проценти (плата) визначаються між кредитною спілкою та членом кредитної спілки на договірних умовах. Договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок укладається в письмовій формі. Нарахування процентів визначається умовами договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Кредитні спілки повертають внески (вклади) на депозитні рахунки та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок між вкладником і кредитною спілкою. Кредитна спілка виплачує вкладникові проценти на суму внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі, який встановлюється в договорі про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

Відповідно до абзацу 2 частини другої Розділу ІІ «Договірне регулювання операцій кредитної спілки з внесками (вкладами) членів кредитної спілки на депозитні рахунки» Правил, підтвердженням залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки є укладені в письмовій формі договори, первинні бухгалтерські документи, оформлені згідно з вимогами законодавства України, та належним чином зафіксована в комплексній інформаційній системі кредитної спілки інформація про операції кредитної спілки з внесками (вкладами) членів кредитної спілки на депозитних рахунках.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію

Згідно з частиною другою статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 57 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

За змістом частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом частин першої, третьої статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала копії договорів про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14 листопада 2014 року, від 15 листопада 2014 року, від

17 листопада 2014 року, від 15 грудня 2014 року, а також акт-звірки розрахунку за депозитними договорами від 17 червня 2015 року, відповідно до якого станом на 17 червня 2015 року основна сума та проценти за депозитними договорами становлять: за договором від 14 листопада 2014 року - 149 900,00 грн основної суми та 7 993,38 грн процентів; за договором від 15 листопада 2014 року - 107 600,00 грн основної суми та 7 065,81 грн процентів; за договором від

17 листопада 2014 року - 48 800,00 грн основної суми та 3 071,16 грн процентів; від 15 грудня 2014 року - 12 700,00 грн основної суми та 636,23 грн процентів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надала первинних облікових документів на підтвердження внесення грошових коштів на депозитні рахунки.

Проте, апеляційний суд не прийняв до уваги як письмовий доказ - акт звірки, яким підтверджено наявність спірних грошових сум на рахунках спілки, внесених ОСОБА_1 на виконання укладених між сторонами договорів, достовірність викладених відомостей у якому відповідач не спростував, як не заперечував і законність походження вказаного документа, наявність у ньому підпису КС «Злагода» - ОСОБА_3 та відтиску на ньому круглої печатки КС «Злагода», а відтак суд першої інстанції, оцінивши зазначений документ у сукупності з іншими доказами, дійшов правильного висновку про те, що факт укладення договору та внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки підтверджується належними та допустимими доказами.

Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення сум вкладів за договорами від 14 листопада 2014 року, від 15 листопада 2014 року.

За змістом пунктів 6.3.1 договорів про залучення строкового внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 14 листопада 2014 року, від 15 листопада 2015 року вкладник має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір з дотриманням певних правил, зокрема: вкладник зобов'язаний повідомити спілку про свій намір достроково розірвати депозитний договір шляхом направлення письмового повідомлення про розірвання договору (вимоги про повернення внеску); спілка зобов'язана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору упродовж 90 (дев'яноста) календарних днів з дня отримання повідомлення від вкладника про дострокове розірвання договору (вимоги про повернення внеску); днем припинення нарахування процентів за внеском є день повернення спілкою внеску; днем припинення дії договору є дата повернення внеску.

12 січня 2017 року ОСОБА_1 направила до КС «Злагода» вимогу про повернення усіх належних їй сум, в тому числі за договорами, укладеними

14, 15 листопада 2014 року, яку відповідач отримав 20 січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ураховуючи, що умовами укладених між сторонами договорів передбачено можливість їх розірвання в односторонньому порядку з ініціативи вкладника, ОСОБА_1направила відповідну вимогу КС «Злагода», яку відповідач упродовж дев'яноста календарних днів з дня її отримання не виконала, наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача вкладів, внесених на виконання умов договору від 14 листопада 2014 року у розмірі 149 900, 00 грн та від 15 листопада 2014 року у розмірі 107 600, 00 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково, і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, яке відповідає вимогам закону, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року підлягає скасуванню, з залишенням у силі у цій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року.

Згідно з частиною першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення вкладів за договорами про залучення депозитного вкладу члена кредитної спілки від 14 листопада 2014 року № 8229 д у розмірі 149 900,00 гривень та від 15 листопада 2014 року № 8231 д у розмірі 107 600,00 гривень, суди не звернули увагу, що умовами договорів передбачено право вкладника на дострокове розірвання договорів, повернення вкладу та нарахованих процентів. Оскільки місцевим судом повно встановлені обставини справи, але неправильно застосовані норми матеріального права, зазначене дає підстави для ухвалення касаційним судом нового рішення, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення таких вимог.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року скасувати.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про стягнення вкладів за договорами про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14 листопада 2014 року № 8229 д та від 15 листопада 2014 року № 8231 д скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Кредитної спілки «Злагода» на користь ОСОБА_1 вклад за договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14 листопада 2014 року

№ 8229 д у розмірі 149 900,00 гривень та вклад за договором про залучення страхового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від

15 листопада 2014 року № 8231 д у розмірі 107 600, 00 гривень.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 27 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик