У Х В А Л А

24 квітня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7767/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевірившивідповідність апеляційної скарги адвоката Намистюка Дениса Анатолійовича

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

про повернення позовної заяви

в складі судді Волошина В.О.

від 27 серпня 2018 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №761/20365/18 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом адвоката Намистюка ДенисаАнатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ем Джи Принт»

про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року Намистюк Д.А., як фізична особа-підприємець, адвокат, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ем Джи Принт» про зобов'язання усунути порушення прав адвоката шляхом виготовлення посвідчення адвоката адвокату Намистюку Д.А.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору посилався на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2019 встановлено обставини тяжкого майнового стану позивача, у зв'язку з чим наявні підстави для звільнення від сплати судового збору, передбачені ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Також, одночасно заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 07.03.2019 повернуто його апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї матеріалами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України, яка кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» зі змінами (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за клопотанням такої сторони відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої та багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Таким чином, аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що звільнення від сплати судового збору здійснюється за наявності доказів тяжкого майнового стану та відсутності коштів на сплату судового збору.

Однак, скаржником не долучено до апеляційної скарги доказів тяжкого майнового стану, якими є довідка з податкових органів та пенсійного управління.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2019 встановлено обставини тяжкого майнового стану позивача, у зв'язку з чим наявні підстави для звільнення від сплати судового збору, є вільними міркуваннями скаржника, та не звільняють останнього від сплати судового збору у визначеному законом порядку. Так, як вбачається з описової ухвали суду від 22.01.2019, судом зазначено лише обставини, на які посилався позивач, звертаючсиь із заявою про усунення недоліків, а саме, що відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, оскільки інших доходів ніж доходи від підприємницької діяльності у сумі 100 грн за 2018 рік не має, як і не має будь-якого майна чи інших грошових коштів. Тобто, судом викладено обставини, на які посилався скаржник в заяві про усунення недоліків, а не встановлено обставини тяжкого майнового стану останнього.

Отже, адвокатом Намистюком Д.А. у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір»не надано доказів, які вказують на те, що розмір судового збору (1 921,00 грн) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та наявності правових підстав для залишення апеляційної скарги без руху, у зв'язку з тим, що в порушення п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України скаржником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Намистюк Д.А. звернувся до суду за захистом свого порушеного права, як адвоката, на отримання посвідчення адвоката.

Отже, Намистюк Д.А. звернувся до суду з позовом, як адвокат, тобто особа, яка здійснює підприємницьку діяльність.

Суд не приймає до уваги посилання Намистюка Д.А. про те, що спір виник з приводу захисту прав споживача поліграфічних послуг, оскільки як зазначалось вище, Намистюк Д.А. звернувся до суду за захистом порушених прав адвоката на отримання посвідчення адвоката, а положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються лише правовідносини, які виникають між споживачами (фізичними особами) товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.

Крім того, за приписами положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що адвокатська діяльність здійснюється адвокатами з метою захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі фізичним та юридичним особам, а отже не пов'язана із захистом особистого права фізичної особи.

Отже, позовні вимоги Намистюка Д.А., як адвоката, що звернувся за захистом порушених прав адвоката, не регулюються Законом України «Про захист справ споживачів», а тому Намистюк Д.А. не звільняється від сплати судового збору з підстав, передбачених ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Саме посилання в позовній заяві на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не є достатнім для віднесення цієї справи до категорії справ про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» зі змінами (далі - Закон) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання фізичною особою-підприємцем апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, Намистюк Д.А. не надав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених Законом порядку і розмірі.

Ураховуючи викладене, адвокату Намистюку Д.А., як фізичній особі-підприємцю, необхідно сплатити судовий збір у сумі 1 921,00 грн (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у Солом. р-ні/Солом'ян. р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0024; код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Крім того, звертаємо Вашу увагу, що відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оригіналдокументу про сплату (доплату) судового збору із зазначенням відомостей про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, необхідно подати до Київського апеляційного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу.

Так, статтею 354 ЦПК України визначено строки на апеляційне оскарження. Зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2018 року судом постановлено ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу. 31.08.2018 копію ухвали направлено адвокату Намистюку Д.А.

Матеріали справи не містять доказів отримання скаржником копії оскаржуваної ухвали.

Однак, звертаючись вперше до суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу, а саме 19.12.2018 Намистюк Д.А. вказував на те, що копію ухвали ним отримано 10.12.2018.

Разом з цим, з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 29.08.2018 скаржник звернувся 02.04.2018, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали суду. В апеляційній скарзі Намистюк Д.А. просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2018.

В пункті 6 постанови № 12 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 роз'яснено, що у клопотанні мають бути зазначені причини пропущення строку на апеляційне оскарження та докази, що підтверджують наявність поважних причин його пропуску.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, як на підставу поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження НамистюкД.А. вказував на те, що його апеляційну скаргу було повернуто, у зв'язку з ухвалою Київського апеляційного суду від 07.03.2019.

Вважав, що такі підстави є поважними, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2018.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2019, а не від 07.03.2019, як зазначає скаржник, визнано неподаною апеляційну скаргу адвоката Намистюка Д.А., подану вперше 19.12.2018, та повернуто особі, яка її подала (а.с. 21-22).

Проте, повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, оскільки з моменту постановлення ухвали та до подання вдруге апеляційної скарги минуло більше двох місяців, тоді як законодавцем визначено строк на оскарження ухвали 15 днів з моменту проголошення (складення) або отримання ухвали. Скаржником не наведено в апеляційній скарзі доводів неможливості подання апеляційної скарги з моменту постановлення ухвали від 22.01.2019 до дати подання скарги (02.04.2019).

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані адвокатом Намистюком Д.А. підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з обґрунтованою заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, адвокату Намистюку Д.А. необхідно протягом десяти днів з дня отримання ухвали подати до Київського апеляційного суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2018, в якій зазначити інші поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також зазначити докази на підтвердження таких причин.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 136, 185, 354, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката Намистюка ДенисаАнатолійовича про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Намистюка Дениса Анатолійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року - залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти днівз дня отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.Ф. Мазурик