Дата документу 18.04.2019
Справа № 501/2633/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 квітня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Смирнова В.В., за участю секретаря - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області цивільну справу № 501/2633/17

за позовною заявою ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про поділ майна подружжя

учасники справи не з`явилися.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. позиції позивача.

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що за час спільного проживання в шлюбі ними було набуте майно, а саме: будівля кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

На момент розлучення та припинення спільного проживання вказаний об`єкт нерухомості мав загальну площу 640,0 кв.м., а на момент звернення позивача до суду, вже після припинення такого проживання та шлюбних відносин, характеристика вказаного об`єкту була змінена в сторону збільшення, та скала 810,1 кв.м., тобто характеристика майна, що належить позивачеві та відповідачеві на праві спільної сумісної власності складає 640 кв.м., а змінена (збільшена) частина вказаного об`єкту вже не може входити до майна, яке потребує поділу згідно з даними позовом.

Відповідач заперечує проти добровільно поділу вказаного об`єкту, що й змусило позивачку звернутись до суду з наступними вимогами:

-визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 79/200 часток на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 121/200 часток на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

-внести зміни до запису про право власності № 23248557 відповідно до цього рішення;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 440,00 грн.

Відповідач відзив на позов не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

19.06.2018 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим позовом (а.с.86-90).

18.04.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 надійшла заява, згідно якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі (з урахуванням уточненого позову) та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.120).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.11.2017 року відкрито провадження по справі (а.с. 15).

Ухвалою суду від 11.12.2017 року задоволено клопотання про витребування доказів (а.с.22).

Ухвалою суду від 11.12.2017 року заяву про забезпечення позову задоволено частково (а.с. 23).

Ухвалою суду від 25.08.2018 року справу прийнято до свого провадження після відсторонення іншого судді, та призначено підготовче судове засідання (а.с.97).

Ухвалою суду від 27.12.2018 року справу призначено до слухання в загальному порядку (а.с. 107).

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Згідно відомостей за рішенням про розірвання шлюбу, винесеного Іллічівським міським судом Одеської області від 21.01.2016 року, зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 03 жовтня 1992 року та по 21.01.2016 року (а.с.8).

Під час шлюбу за спільні кошти подружжя позивачкою та відповідачем було придбано (збудовано) кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та яке в цілому складалось з двоповерхової будівлі кафе загальною площею 640,0 кв.м. у тому числі основною - 402,30 кв.м. з терасою, двома критими літніми майданчиками «а1» загальною площею 147,10 кв.м. і «а2» - загальною площею - 130,00 кв.м. та допоміжними спорудами № 1- 3, І, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.09.2005 року серії НОМЕР_1 (а.с.43, 61).

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року (індексний номер: 103899516) зазначено в графі «Об`єкт нерухомого майна» - Будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками; в графі «Опис об`єкта» - загальну площу об`єкта, яка дорівнює 810,1 кв.м.; у графі «Адреса» - АДРЕСА_1; у розділі «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» зазначено:

-літ. «А» будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками;

-літ. «Б» критий концертний майданчик;

-літ. «В» допоміжна будівля;

-1, 2 огорожа;

-3 підпірна стіна

-4 фонтан;

-5 шафа управління фонтаном;

-6, 7 ворота;

-І покриття.

Таким чином, станом на 15.11.2017 року об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , набув характеристики, відмінної від об`єкта нерухомості, зазначеного згідно свідоцтва про право власності від 01.09.2005 року серії НОМЕР_1.

З метою перерахунку часток позивачки та відповідача у власності об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , комунальним підприємством «БТІ» м. Чорноморська підготовлено висновок від 18.06.2018 року № 618, згідно з яким у вказаному майні частка власності ОСОБА_1 . складає 79/200, а частка власності ОСОБА_2. - 121/200.

Таким чином на дату надіслання до суду уточненого позову позивачка є власницею 79/200 часток, а відповідач - 121/200 часток об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивачка понесла у зв`язку із розглядом справи, складає 12 440,00 грн., а саме:

-юридична консультація - 500 грн;

-збір доказів по підготуванню позовної заяви - 500 грн;

-підготовка позовної заяви - 1000 грн;

-сплата судового збору - 5 440 грн;

-участь представника в судових засіданнях - 5000 грн.

Документальне підтвердження вказаних витрат міститься в матеріалах справи (а.с.63-64).

Розглянувши матеріали справи, всебічно дослідивши всі надані суду докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, встановивши обставини справи, та відповідні їм правовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

V. Оцінка Суду.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, статей 316-319 ЦК України, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та впорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина ічоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісноївласності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням наведеного вище, станом на момент розірвання шлюбу між позивакою та відповідачем - 01.02.2016 року (дата набрання чинності рішення Іллічівського міського суду від 21.01.2016 року за справою № 501/11/16-ц), ОСОБА_1 . та ОСОБА_2 були співвласниками в рівних частинах кафе, загальною площею 640,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

З моменту розірвання шлюбу між сторонами відповідачем було здійснено реконструкцію даного об`єкту нерухомості, після чого зазначений об`єкт нерухомості отримав характеристику згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року.

З урахуванням викладеного вище та при наявності об`єкту нерухомості з характеристиками відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року, розмір часток у власності вказаного кафе вже не складає по Ѕ за кожним, а підлягає перерахунку.

Визначений перерахунок часток згідно з висновком КП «БТІ» м. Чорноморська від 18.06.2018 року № 618, згідно з яким у вказаному майні частка власності ОСОБА_1 складає 79/200, а частка власності ОСОБА_2. - 121/200, відповідає обставин справи та не порушує прав сторін по даній справі.

У відповідності до п. 25 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК (2947-14) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК (435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Пунктом 30 вказаного Пленуму також зазначається, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14).

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК (2947-14) може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Як зазначено вище суд погоджується з розмірами часток сторін, визначеному згідно із висновком КП «БТІ» м. Чорноморська від 18.06.2018 року № 618.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 76, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) право спільної сумісної власності на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та має наступну характеристику:

-літ. «А» - будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками;

-літ. «Б» - критий концертний майданчик;

-літ. «В» - допоміжна будівля;

-1, 2 - огорожа;

-3 - підпірна стіна

-4 - фонтан;

-5 - шафа управління фонтаном;

-6, 7 - ворота;

-І - покриття.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) право особистої приватної власності на 79/200 часток на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та має наступну характеристику:

-літ. «А» - будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками;

-літ. «Б» - критий концертний майданчик;

-літ. «В» - допоміжна будівля;

-1, 2 - огорожа;

-3 - підпірна стіна

-4 - фонтан;

-5 - шафа управління фонтаном;

-6, 7 - ворота;

-І - покриття.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) право особистої приватної власності на 121/200 часток на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та має наступну характеристику:

-літ. «А» - будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками;

-літ. «Б» - критий концертний майданчик;

-літ. «В» - допоміжна будівля;

-1, 2 - огорожа;

-3 - підпірна стіна

-4 - фонтан;

-5 - шафа управління фонтаном;

-6, 7 - ворота;

-І - покриття.

Припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) на будівлю кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками загальною площею 810,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та має наступну характеристику:

-літ. «А» - будівля кафе з апартаментами та двома літніми майданчиками;

-літ. «Б» - критий концертний майданчик;

-літ. «В» - допоміжна будівля;

-1, 2 - огорожа;

-3 - підпірна стіна

-4 - фонтан;

-5 - шафа управління фонтаном;

-6, 7 - ворота;

-І - покриття.

Внести зміни до запису про право власності № 23248557 відповідно до цього рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) 12 440,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області Смирнов В.В.