Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 березня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в особі законного представника - ОСОБА_4 , третя особа: Подільська районна у місті Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги мотивували тим, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Вказували на те, що у вищезазначеній квартирі також зареєстрований син позивачів ОСОБА_4 з їхніми онуками ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Зазначають, що відповідач разом зі своїми дітьми більше двох років тому виїхали на постійне місце проживання до Болгарії і наразі всі вони не проживають за місцем реєстрації. З моменту добровільного залишення житлового приміщення спірної квартири і по даний час відповідачі уникають спілкування з позивачами, їхнє місце знаходження не відоме позивачам, відповідачі квартирою не цікавляться, не приймають участі в оплаті комунальних послугах, в житлові органи із заявами про збереження права на проживання в вищевказаній квартирі як члени сім`ї не зверталися, майна, яке б належало відповідачам, в квартирі не має, перешкод в поселенні та проживанні ніхто не чинив.

Посилаючись на те, що відповідачі мешкають за іншою адресою та їх реєстрація у квартирі АДРЕСА_1 носить формальний характер, звернулися до суду з даним позовом, в якому просили суд визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування даною квартирою.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Пояснили суду, що ОСОБА_4 подарував належну йому 1/3 частину квартири своєму батьку ОСОБА_1 взамін на дарування двокімнатної квартири в Новобіличах Київської області. Продовж тривалого часу сім`я ОСОБА_4 проживала з дітьми в квартирі в Новобіличах . В подальшому син позивачів разом із сім`єю вирішив виїхати на постійне місце проживання до Болгарії . Для продажу квартири в Новобіличах, де були зареєстровані діти, необхідно було дітей зареєструвати за якоюсь адресою. З цією метою було прийняте рішення про реєстрацію відповідачів у квартирі позивачів.

Зважаючи на те, що фактично реєстрація відповідачів була здійснена формально та відповідачі ніколи не проживали у квартирі, позивачі як власники квартири просили позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999 року (а.с.11) та на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. та зареєстрованого в Єдиному реєстрі правочинів № 29077426 від 21.02.2011, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 подарував свою частку батьку - позивачу у справі (9-10).

Судом встановлено, що у даній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані син позивачів ОСОБА_4 зі своїми дочками - онуками позивачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.12).

За твердженням позивачів, реєстрація відповідачів у спірній квартирі на даний час носить формальний характер, оскільки більше 2-х років відповідачі у квартирі не проживають.

На даний час реєстрація відповідачів у квартирі позивачів порушує їх право власності, позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, відповідно до заяв ОСОБА_9 , зареєстрованої в реєстрі №944, ОСОБА_10 зареєстрованої в реєстрі №943, ОСОБА_11 зареєстрованої в реєстрі №945 від 06.09.2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ласкаржевською І.З., відповідачі ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в квартирі АДРЕСА_1 не проживають з серпня 2016 року по теперішній час (а.с.13-15).

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вбачає підстави для визнання ївідповідачів такими, що втратили право користування квартирою відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно визнати такими, що втратили право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 3 квітня 2019 року.

Суддя Т. В. Войтенко