Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2281/17

13 травня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Флоряк Д.В.

секретаря: Буратчук О.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Капака В.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Гураша М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Надвірнянської міської ради, Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні під"їзною дорогою, визнання недійсним рішення Білоославської сільської ради № 7-4/2016 від 07.06.2016 року про передачу у власність земельної ділянки та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

встановив:

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, який в подальшому 18 липня 2018 року уточнила і збільшила, до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні під"їзною дорогою, визнання недійсним рішення Білоославської сільської ради № 7-4/2016 від 07.06.2016 року про передачу у власність земельної ділянки та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, вона після смерті матері ОСОБА_3 прийняла спадщину і згідно рішення Надвірнянського районного суду від 22.12.2016 року визнано за нею право власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і на даний час вона є власником вище вказаного домоволодіння, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2017 року. До її житлового будинку веде єдина під`їзна дорога шириною 4 метри, в кінці якої знаходиться розворотний майданчик розмірами 10 на 7 метрів, які було виділено рішенням виконкому Білоославської сільської ради № 45 від 23.09.1987 року та які зазначені в схемі виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 05.06.1989 року. Дане рішення виконкому Білоославської сільської ради № 45 було виконано і в натурі проведено нарізку виділеної дороги, що підтверджується листом заступника голови райвиконкому № П/371 від 28.09.1988 року. Окрім того дана під`їзна дорога та розворотний майданчик зазначені в генеральному плані с. Білі Ослави, що підтверджено викопіровкою з генплану, також вони зазначені в кадастровому плані технічної документації на приватизацію її присадибної ділянки. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 протягом 2016 року самовільно побудував гараж, здійснив реконструкцію магазину, викопав траншеї під зведення огорожі, частково звів бетонну огорожу на проїзній частині під`їзної дороги, чим її значно звузив та на розворотному майданчику звіз будівельний мусор, що перешкоджає їй в їх використанні. Даний факт самовільного будівництва гаражу та реконструкції магазину підтверджено листом управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області № П-9/1009/560/4 від 13.12.2016 року та винесеним приписом від 08.12.2016 року. Також зазначила, що за її скаргою від 26.08.16 року земельною комісією Білоославської сільської ради було складено акт від 02.09.2016 року, за яким встановлено, що під`їзна частина дороги завузька для проїзду і по ходу руху грузової машини марки ЗІЛ-131 було відбито залізними прутами межі під`їзної дороги з урахуванням заїзду та розвороту даного автомобіля, але відповідач з цим не погодився і в наступні дні їх повитягував. В подальшому їй стало відомо, що відповідач приватизував земельну ділянку площею 0,0985 га по АДРЕСА_1 , в тому числі і частину спірної дороги з розворотнім майданчиком. Ствердила, що відповідач надалі продовжує чинити їй перешкоди в користуванні під`їзною дорогою шириною 4 м. та розворотним майданчиком розміром 10 на 7 метрів та погрожує їх звузити до ширини стежки. Крім цього, зазначила, що відповідач умисно ставить свій автомобіль на зупинку (стоянка на звуженій під`їзній дорозі), чим робить їй додаткові перешкоди, що суперечить п. 15.9 ПДР України, за яким зупинка забороняється. Спірний проїзд та розворотний майданчик служить їй під"їздом до земельної ділянки і житлового будинку та до земельних ділянок інших жителів. Тому просить усунити перешкоди в користуванні під"їзною дорогою, а саме зобов`язати відповідача ОСОБА_2 звільнити від будівельних матеріалів та будівельного сміття під`їзду дорогу шириною 4 метри та розворотний майданчик розміром 10 на 7 метрів, які ведуть до її житлового будинку, відновити їх стан і межі до їх порушення і не ставити свій автомобіль на зупинку, стоянку на даній під`їздній дорозі. Окрім того просить визнати недійсними рішення Білоославської сільської ради № 7-4/2016 від 07.06.2016 року про передачу у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0985 га , що знаходиться в с. Білі Ослави АДРЕСА_1 та рішення державного реєстратора Надвірнянської міської ради Гринюка В.М. від 06.07.2016 року, індексний номер-30333667 про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 40 про приватну власність відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0985 га для ведення особистого селянського господарства в с.Білі Ослави вул. М.Підгірянки Надвірнянського району та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 18.07.2018 року залучено Надвірнянську міську раду Івано-Франківської області та Білоославську сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області в якості співвідповідачів в розгляді даної цивільної справи.

04 червня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, а 18 вересня 2018 року подав відзив на заяву про зміну предмету та підстав позову, в яких вказує, що будь-яких перешкод позивачу ОСОБА_1 у користуванні під`їздною дорогою він не створює, будівельні матеріали знаходяться на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці, а навпаки позивач ОСОБА_1 чинить йому різні перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою. А також зазначив, що земельна ділянка площею 0,0985 га, яку він приватизував для ведення особистого селянського господарства, до під"їзної дороги, за яку зазначає позивач, відношення немає. Позивачем ОСОБА_1 не представлено суду доказів про підставність позовних вимог, які грунтуються тільки на її бажанні. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 по даній справі в повному об`ємі відмовити.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Капак В.М. заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які наведені в позовній заяві та в заяві про зміну предмету та підстав позову, просять ухвалити рішення, яким усунити перешкоди в користуванні під"їзною дорогою, а саме зобов`язати відповідача ОСОБА_2 звільнити від будівельних матеріалів та будівельного сміття під`їзду дорогу шириною 4 метри та розворотний майданчик розміром 10 на 7 метрів, які ведуть до її житлового будинку, відновити їх стан і межі до їх порушення і не ставити свій автомобіль на зупинку, стоянку на даній під`їздній дорозі, визнати недійсними рішення Білоославської сільської ради № 7-4/2016 від 07.06.2016 року про передачу у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0985 га, що знаходиться в с АДРЕСА_1 Ослави АДРЕСА_1 та рішення державного реєстратора Надвірнянської міської ради Гринюка Володимира Михайловича від 06.07.2016 року, індексний номер-30333667 про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 40 про приватну власність відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0985 га для ведення особистого селянського господарства в с.Білі Ослави вул. М.Підгірянки Надвірнянського району та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Гураш М.В. підтримали відзиви, просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, покласти у разі відмови в позові - на позивача.

Представник Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з"явився, про день та час розгяду справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Представник Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з"явився, 09 листопада 2018 року на адресу суду надійшла заява, в якій вказав, що Надвірнянська міська рада є неналежним відповідачем по даній справі, а тому позовна вимога до Надвірнянської міської ради є безпідставною. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Надвірнянської міської ради про визнання недійсним рішення державного реєстратора Надвірнянської міської ради Гринюка Володимира Михайловича від 06.07.2016 року індексний №30333667 про державну реєстрації прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційна №40 про приватну власність ОСОБА_2 на земельну ділянку; площею 0,0985 га (кадастровий № НОМЕР_1 ) на вул АДРЕСА_1 .Підгірянки АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та слухати справу без участі представника Надвірнянської міської ради.

Відповідно до вимог п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Білоославської сільської ради Надвірнянського району, ОСОБА_4 ., третя особа: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, про визнання права власності на спадкове майно задоволено та визнано за нею право власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5-9)

Таким чином позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1228 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 січня 2017 року, та від 19 вересня 2017 року.(а.с.10,24)

Згідно рішення Білоославської сільської ради Надвірнянського району №45 від 23.08.1987 р. виділено під"їздну дорогу до будинку Проскурніцького з боку магазину № НОМЕР_2 , в подальшому складено схему виносу меж земельної ділянки і розбивки будівель (а.с.13), в зв"язку з чим в судовому засіданні досліджено графічні матеріали (розташування земельної ділянки на викопіюванні з генплану с.Білі Ослави, вул.М.Підгірянки, М1:2000) та експлікацію земельних угідь, кадастровий план з заїздом до домоволодіння позивача ОСОБА_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 .(а.с.14,22)

Актом земельної комісії Білоославської сільської ради від 02 вересня 2016 року, складеного комісією у складі: сільського голови Щербюка М.М., секретаря сільської ради Бойко М.Н., члена комісії з питань земельних відносин ОСОБА_5 та землевпорядника сільської ради Пилипчук О.В., в присутності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Білі Ослави, вул. М. Підгірянки біля господарства Проскурницької Р.М. було розглянуто звернення позивача ОСОБА_1 про те, шо відповідач ОСОБА_2 звузив під`їзну дорогу до її господарства, огороджуючи свою земельну ділянку. На місці було встановлено, що під`їзна частина дороги завузька для проїзду, комісія внесла свої пропозиції сторонам, щоб дійшли згоди. На вимогу комісії приїхала грузова машина марки ЗИЛ-131 і почала заїздити до господарства ОСОБА_1 , тоді було відбито межі під`їзної дороги з урахуванням заїзду та розвороту залізними прутами до господарства ОСОБА_1 . Даний акт доведено до відома позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 Однак, з даного акту не вбачається, що саме відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 в користуванні під"їзною дорогою до її житлового будину. (а.с.19)

В судовому засіданні також встановлено, що згідно рішення сесії Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №7-4/2016 від 07.06.2016 року відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність і передано у власність земельну ділянку для ведення особистого - селянського господарства площею 0.0985 га., яка знаходиться в с. Білі АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником вище зазаначеної ділянки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40 та витягом з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку. (а.с.74-76)

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Однак, позивачем не представлено належних та допустимих доказів того, що відповідачу на праві власності належить частина земельної ділянки, яка раніше була громадською дорогою.

З оглянутих в судовому засіданні світлин під"їзної дороги, яка веде до житлового будинку позивача АДРЕСА_1 , не вбачається неможливість проїзду до господарства позивача через захоплення відповідачем частини під"їздної дороги.(а.с.78-82)

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно довідки Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 14 серпня 2018 року № 3867, під`їзна дорога, яка веде до господарства позивача ОСОБА_1 та до господарств жителів вулиць Шевченка, 8-го березня, є комунальною власністю громади і відноситься до земель запасу сільської ради, і згідно Земельного кодексу України дороги, вулиці, стежки, під`їзд до господарств приватизації не підлягають. Питання про розворотний майданчик на засіданні сесій сільської ради не розглядалося. Земельна ділянка, яку приватизував відповідач ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства до під`їзної дороги відношення не має. (а.с.111)

Окрім того судом встановлено, що згідно генерального плану с.Білі Ослави (1986 року) проїзд до житлового будинку АДРЕСА_1 має ширину 3,5 м, довжину 100,0 м. Розворотній майданчик на генеральному плані села не передбачено (а.с.112). Даний факт також підтверджується копією графічних матеріалів: розміщення земельної длянки №1 на викопіюванні з генплану с.Білі Ослави М 1 НОМЕР_3 , що завірені КП "Архітектурно-Планувальне Бюро" Надвірнянської районної ради № 02-8/230 від 10 серпня 2018 року (а.с.113)

А також суд звертає увагу на те, що згідно акта Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 07 березня 2019 року №12 про обміри заїзду до будинковолодіння гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_1 , складеного комісією у складі: сільського голови Щербюка М.М., секретаря сільської ради Поварчук М.І., та землевпорядника сільської ради Пилипчук О. В., в присутності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 та доданої до неї план-схеми, вбачається, що 07 березня 2019 року в с АДРЕСА_1 , було проведено фактичні обміри під`їзду до господарства гр. ОСОБА_1 з центральної дороги, та який проходить біля магазину, та земельною ділянкою ОСОБА_2 та господарством ОСОБА_6 , довжина вулиці до господарства складає 46 м 88 см., проміри зроблено в п`яти місцях. (а.с.173-174)

Наведені обставини підтвердила в судовому засіданні землевпорядник Білоославської сільської ради Пилипчук О. В., яка допитана в якості свідка та які фактично не спростовано сторонами по справі.

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які пояснили, що до житлового будинку їхньої матері (позивача) ОСОБА_1 під`їзна дорога була виділена рішенням виконкому Білоославської сільської ради в 1986-1987 роках та, що відповідач ОСОБА_2 має намір поставити ворота на розворотному майданчику. З цього приводу на місце виходила земельна комісія Білоославської сільської ради.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, захист судом можливого порушення такого права в майбутньому, законодавством не передбачено.

Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 цієї статті).

Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України).

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Згідно з ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьоюстатті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органівмісцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 .

Згідно п. 6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або до нотаріуса.

Згідно п. 9 Порядку разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Згідно п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п. 47 Порядку для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, заявником подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не погоджується із доводами позивача ОСОБА_1 про порушення її прав як землекористувача, так як суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 , не чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 в користуванні під"їзною дорогою до її житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для ведення особистого - селянського господарства площею 0.0985 га., яка передана у власність відповідачу ОСОБА_2 згідно рішення сесії Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №7-4/2016 від 07.06.2016 року до даної під`їзної дороги відношення немає.

При вирішенні даного спору суд виходить із вимог ст. 155 ЗК України, згідно якої у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, з огляду на відсутність порушених прав позивача та не встановлення фактів порушень з боку органу місцевого самоврядування при винесенні рішення, яке прийнято Білоославською сільською радою в межах наданих їй повноважень відповідно до вимог ст.12,40,118,121,125,186 Земельного кодексу України, ст.50 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і є законним, та не встановлення фактів порушень державним реєстратором, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(індексний номер:30333667 від 06.07.2016 11:02:27, ОСОБА_9 , Надвірнянська міська рада, Івано-Франківська область)

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що оскільки позивачем не доведено, з уваги на наявні в матеріалах справи докази, порушення її прав, а тому позов, який не знайшов свого підтвердження в суді, і задоволенню не підлягає.

У зв"язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПКУкраїни, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, у статті 134 ЦПК України визначений обов`язок сторони подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат (за винятком суми сплаченого нею судового збору) (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання правової допомоги №39 інтереси відповідача ОСОБА_2 представляє адвокат Гураш М.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 03.11.2017 року (а.с.44-45).

В акті виконаних робіт та розрахунку суми витрат на правову допомогу визначено винагороду (гонорар) в розмірі 3000 грн. та надано квитанції № 0019 від 28.02.2018 року та № 0285 від 02 травня 2019 року.

У новій редакції ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З врахуванням викладених вище обставин суд вважає необхідним вимогу відповідача про стягнення судових витрат, пов"язаних з професійною правничою допомогою з огляду на обсяг матеріалів справи та на кількість засідань, в яких брав участь адвокат, задовольнити повністю.

На підставі ст.ст.3, 15, 16, 391 ЦК України ст. ст. 12, 83, 103, 106, 116, 125, 152, 158,189, 212 ЗК України, та керуючись ст.ст. 4, 19, 77,81, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Надвірнянської міської ради, Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні під"їзною дорогою, визнання недійсним рішення Білоославської сільської ради № 7-4/2016 від 07.06.2016 року про передачу у власність земельної ділянки та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000,00 грн. судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2019 року