УХВАЛА

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 405/3974/14-ц

провадження № 61-32295св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та удаваним у частині покупця,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та удаваним у частині покупця.

Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2003 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли від себе особисто та як законні опікуни від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 квартири вчинено за 6 500,00 грн, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , однак фактично покупцем була позивач. На час придбання квартири вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2013 році. З вересня 2002 року вона з неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у спірній квартирі на підставі договору оренди з метою подальшого її придбання, про що свідчить проведення протягом усього часу поточного та капітального ремонтів з істотними переобладнаннями і поліпшенням придбаного житла та його використання, оплата житлово-комунальних послуг. У спірній квартирі відповідач жодного дня не проживала, не володіла нею та не користувалась.

Відповідач на момент посвідчення договору купівлі-продажу проживала за іншою адресою, мала у власності декілька квартир та не потребувала житла.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу від 19 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли від імені себе особисто та як законні опікуни від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф., за р.№ 3052 в частині покупця та визнано ОСОБА_1 покупцем за цим договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21 жовтня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, про відмову у позові.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою в якій просила рішення Апеляційного суду Кіровоградської області скасувати, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2014 року залишити в силі.

14 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та удаваним у частині покупця призначити до судового розглядув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. О. Кузнєцов

Г. І. Усик