Справа № 523/9526/18
Провадження №2/523/2338/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., зареєстрований в реєстрі за №10971.

Договір укладено відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд.

Спірна частина будинку належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 06.03.1975 року.

Позивач перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі з 08.09.2000 року. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після укладення договору дарування відповідач ОСОБА_4 почала вимагати від позивача звільнити частину житла яка належить її.

Позивач обґрунтовує вимоги порушенням ст.ст. 8, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ч.6 ст.203 ЦК України, та звертається до суду з підстав викладених в ст.154 СК України.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Відповідач ОСОБА_4 , представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце повідомлені належним чином.

Ухвалою суду витребувано з Одеського державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи №10971.

Судом встановлено:

15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №10971 договір дарування, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд (а.с.78).

Спірна частина будинку належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 06.03.1975 року (а.с.78).

Позивач перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі з 08.09.2000 року (а.с.8).

Від шлюбу мають дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Відповідно до довідки від 25.05.2018 року, посвідченою головою ОСН мікрорайону «Слободський», за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 , діти - ОСОБА_2 з 25.10.2004 року постійно, ОСОБА_3 (а.с.11).

Дозвіл органу опіки та піклування на укладання спірного договору в нотаріальній справі №10971 - відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі відповідно до приписів ч. 2 ст. 719 ЦК України укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Передбачене ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Відповідно до положень ч.2 ст.59 СК України - при розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним,

На підставі п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент укладення оспорюваного договору місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визначено законом (ч.4 ст.29 ЦК України), іншого житла у дитини немає, відсутній дозвіл органу опіки та піклування, а відтак оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Враховуючи вищевикладене суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., зареєстрований в реєстрі за №10971, відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.09.2019 року.

Суддя