КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/5861/2019 Головуючий в 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з заявою, в якій просило поновити заявникові строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 15.08.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення цього ж суду від 19.10.2010 року у справі №2-5450/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 220 046 грн. 10 коп.

В обґрунтування вимог заяви ПАТ «ОТП Банк» послався на те, що виконавчий лист по указаній справі було отримано позивачем 10.09.2014 року, тобто вже після спливу строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання. При цьому, як зазначав стягувач, із заявою про видачу виконавчого листа ПАТ «ОТП Банк» звернувся ще 08 серпня 2013 року, однак з вини суду першої інстанції виконавчий лист було отримано через рік.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року заяву задоволено у повному обсязі та поновлено ПАТ «ОТП Банк» строк на пред'явлення виконавчого документа №2-5450/10 до виконання.

В поданій апеляційній скарзі представник боржника просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ПАТ «ОТП Банк» відмовити. Скаржник посилається на те, що питання поновлення строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання було вирішене без належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, представник боржника посилається на те, що суд неправильно визначив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання в три роки, в той час як згідно діючої редакції Закону України «Про виконавче провадження» на момент видачі виконавчого листа такий строк складав 1 рік. Таким чином, на думку скаржника, стягувач не надав належних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску ним відповідного строку та неподання заяви про його поновлення, починаючи з 2011 року.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 та стягнутизаборгованість за кредитним договором у розмірі 2 220 046 грн. 10 коп.

14 грудня 2010 року указане судове рішення набрало законної сили після відхилення Апеляційним судом міста Києва апеляційної скарги відповідача у справі та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

08 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа на підставі зазначеного вище рішення суду, у зв'язку з чим судом того ж дня на адресу стягувача було направлено виконавчий лист №2-5450/10.

Разом з тим, поштове відправлення було повернуто до суду першої інстанції без вручення, а виконавчий лист було отримано стягувачем лише 10.09.2014 року.

Вважаючи, що строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання було пропущено стягувачем з причин, що не залежали від нього, останній звернувся до суду з заявою про поновлення такого строку.

Задовольняючи заяву ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції погодився з доводами заявника відносно поважності причин пропуску указаного процесуального строку.

Разом з тим, у повному обсязі з таким висновком колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, за змістом ст. 371 ЦПК України(в редакції чинній на момент розгляду судом першої інстанції заяви ПАТ «ОТП Банк»), стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_3 щодо розгляду заяви ПАТ «ОТП Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що статтею 371 ЦПК України(в редакції чинній на момент розгляду судом першої інстанції заяви ПАТ «ОТП Банк») повідомлення учасників процесу про розгляд питання визначене, як обов'язкове, а відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу порушенням судом процесуального права в цій частині, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)»), який набрав чинності з 9 березня 2011 року,виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа, а не від дати ухвалення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-711цс15.

У даній справі виконавчий документ видано після набрання чинності Законом України № 2677-VІ, а тому суду першої інстанції при вирішенні заяви ПАТ «ОТП Банк» необхідно було визначитися з тим, який строк пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягав застосуванню в даному випадку: три роки чи один рік, після чого слід надати оцінку доводам заявника щодо поважності причин пропуску ним відповідного строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом порушено норми процесуального права в зазначеній вище частині, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до цього ж суду для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді