Справа № 562/4244/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2019 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 12387 грн. 42 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 19 листопада 2014 року між сторонами укладено договір, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку.

Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.

Згідно поданих заяв представник позивача позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач визнає частково та просить зменшити розмір нарахованої пені з огляду на її матеріальне становище, справу просять розглянути без їх участі.

Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, 19 листопада 2014 року між ПАТ КБ ПриватБанк (яке 21 травня 2018 року змінило назву на АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_1 на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9% в місяць з 01 вересня 2014 року та 3,6% в місяць з 01 квітня 2015 року на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг).

Банк виконав свої зобовязання, відкривши ОСОБА_1 рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум.

У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.

Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит.

З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30 жовтня 2018 року заборгованість відповідача за договором №б/н від 19 листопада 2014 року складається із заборгованості по відсотках за користування кредитом 4834,11 грн., пені 6487,24 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. та процентної частини штрафу 566,07 грн., а всього на загальну суму 12387,42 грн.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, зважаючи на яку суд вважає, що вимога у частині стягнення пені не ґрунтується на законі, а тому в цій частині позивачу слід відмовити.

З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсотках та штрафу на загальну суму 5900,18 грн. є обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню.

При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) заборгованість за договором №б/н від 19 листопада 2014 року в сумі 5900 (пять тисяч девятсот) грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: