Тростянецький районний суд
справа № 147/485/18
номер провадження № 2/147/107/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу №147/485/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 . Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , а членом двору ОСОБА_2 Спадкоємцем до майна покійного ОСОБА_4 за заповітом є його дочка ОСОБА_5 , яка своєчасно прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Інші спадкоємці відсутні. Дружина померлого ОСОБА_2 , спадщину не приймала, заяви про прийняття спадщини не подавала, на підставі ст. 1241 ЦК України на обов`язкову частку не претендує. 27.05.2009 р. позивач у Тростянецькій ДНК оформила свої спадкові права на частку майна пайового фонду СТОВ ім. Б. Хмельницького с. Четвертинівка. Окрім того, позивач звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.02.2019 р. справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_6 визнала у повному обсязі та повідомила, що відмовляється від свого права на обов`язкову частку, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на користь дочки.

Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , з 23.03.1987р. (а.с.4,5).

24.11.2018 р. ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , про що 24.11.2018р. складено відповідний актовий запис №9. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встанолено, що батьками ОСОБА_9 записані: батько ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 р. зроблений запис за №16 (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 22.03.2018 р. №116, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті в АДРЕСА_2 . Спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_3 , яка своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном, а саме проводила невеликі ремонти, доглядала господарство та присадибну ділянку. Заповіт, який посвідчено від його імені секретарем Четвертинівської сільської ради від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. за реєстровим номером 26, на даний час не змінювався та не скасовувався. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . За даними земельно-шнурової книги Четвертинівської сільської ради, запис №380, біля господарства за адресою: АДРЕСА_2 числиться земельна ділянка площею 0,77 га, з правовим режимом: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,52 га для ведення особистого селянського господарства. За даними погосподарських книг сільської ради станом на 15 квітня 1991 року господарство відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . та член двору - дружина ОСОБА_2 (а.с.8).

06.07.1999р. секретар Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №26, згідно якого ОСОБА_4 , що мешкає в селі Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, на випадок його смерті зробив заповітне розпорядження на все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі земельну частку (пай) в КСП Б. Хмельницького с. Четвертинівка по сертифікату НОМЕР_4 , який зареєстрований за номером 578, заповів дочці ОСОБА_3 (а.с.7).

26.03.2018р. ОСОБА_3 звернулася до Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані в АДРЕСА_2 (а.с.11).

У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 28.03.2018р. №180/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у неї відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на вказаний вище житловий будинок після померлого (а.с.12).

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 79,7 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м, складається з житлового будинку, А; прибудови а; ганку а1; ганку а2; сараю Б; огорожі 1-2 (а.с.14-16).

Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З огляду на викладене судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року господарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . та член двору ОСОБА_2 , а отже кожному з них належало по 1/2 частині майна колгоспного двору розташованого за вищевказаною адресою.

Згідно копії спадкової справи №41/2000р. до майна померлого ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини зверталася ОСОБА_3

ОСОБА_3 отримала 09.02.2000р. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в КСП ім. Хмельницького с. Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах вартістю 24270 грн., належного померлому ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № НОМЕР_6.

Дружина померлого ОСОБА_2 відмовилася від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , про що подала до Тростянецького районного суду Вінницької області, засвідчену секретарем виконавчого комітету Четвертинівської сільської ради заяву від 15.03.2019 р. (а.с.35)

Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР).

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачам, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спадкоємцем до його майна за законом є дочка ОСОБА_11 , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, а тому позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , а саме 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , яка належала останньому за життя, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , громадянка України, жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, жителька АДРЕСА_2 .

Суддя: