Справа №303/5198/17 2/303/2/19
ряд. стат. звіту - 45
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом його сімї і не проживає за даною адресою з 2011 року. Таке правове становище останнього створює певні труднощі позивачу у вирішенні соціально-побутових питань.

Також відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Зустрічний позов мотивує тим, що він ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_4 на користь якого 21.09.2011 року його дід ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якого заповів останньому квартиру АДРЕСА_2. Позивач за зустрічним позовом, вважає, що дід ОСОБА_7 не зміг скласти заповіт, оскільки на день його складення, він хворів, та не міг самостійно передвигатися, не чув, добре не бачив. Крім цього, доглядав за дідом він разом з своєю мамою. Ці всі обставини дають йому підстави вважати, що заповіт не міг бути підписаний дідом ОСОБА_7, а отже був складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд первісний позов задоволити з підстав наведених в ньому, а в задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд у задоволенні первісного позову відмовити, а задоволити зустрічний позов з підстав наведених в ньому.

Вивчивши первісний та зустрічний позов з доданими до них матеріалами, заслухавши пояснення учасників судового засідання та аналізуючи в сукупності докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.08.2017 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 є його син ОСОБА_4. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

ОСОБА_9 №143 від 09.09.2017 року виданого уповноваженою особою паспортистом ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс вбачається, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає з 2011 року (а.с. 8).

Згідно Свідоцтва про народження серії ІІ-ФМ №416865 від 16.06.1981 року батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (а.с. 38).

Відповідно до повторних Свідоцтв про смерть серії І-ФМ №241215 від 17.11.2017 року та серії І-ФМ №241216 від 17.11.2017 року, ОСОБА_13 померла 27.12.1999 року, а ОСОБА_7 помер 03.06.2013 року (а.с. 43, 44).

Рішенням Мукачівського міського місцевого суду від 09.01.2002 року ОСОБА_4 визнано втратившим право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 45).

Згідно Свідоцтв про смерть серії 1-ФМ №153352 від 23.10.2004 року та серії І-ФМ №149714 від 11.12.2012 року ОСОБА_14 помер 22.10.2004 року, а ОСОБА_15 померла 10.12.2012 року (а.с. 46, 47).

ОСОБА_16 від 21.09.2011 року слідує, що ОСОБА_7 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що за законом матиме право заповів синові ОСОБА_4 (а.с. 48).

Відповідно до Висновку експерта №5648 криміналістичної судово-почеркознавчої експертизи від 04.02.2019 року, рукописні записи в заповіті від 21.09.2011 року імовірно виконані ОСОБА_7, а підписи від імені ОСОБА_7 виконані ОСОБА_7 (а.с. 194-196).

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ст.1219 ЦК України визначено виключний перелік прав та обовязків особи, які не входять до складу спадщини.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч.1-4 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. ОСОБА_16 має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. ОСОБА_16 має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. ОСОБА_16, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

У відповідності до ч.1-6 ст.1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Тобто, тільки за наявності вищезазначених обставин, заповіт може бути визнаний недійсним у судовому порядку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак, за змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складено особою, яка не мала на це право (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Беручи до уваги вищезазначені обставини, аналізуючи надані стороною докази в цілому, так і кожного доказу, які містяться у справі та оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд прийшов до висновку, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні не довів суду належними та допустими доказами ті фактичні обставини справи, на які він посилається, зокрема, жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обствин, під час судового розгляду, не було встановлено.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду належних доказів на підтвердження своїх поданих зустрічних позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволені зустрічного позову слід відмовити у звязку з його необгрунтованістю та недоведеністю.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначені обставини, судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4 набув право власності на спірне майно в передбаченому законом порядку, а тому позовні вимоги за первісним позовом щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 319, 391, 1216, 1217, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Первісний позов - задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №74 в будинку №5 по вулиці Підопригори в м.Мукачево Закарпатської області.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, складеного 21.09.2011 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, місце знаходження м.Мукачево, вул.Ужгородська, 15/2, Закарпатська область.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення суду складено 19.04.2019 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір