Справа №443/326/19
Провадження №2/443/859/19
У Х В А Л А

/про залишення позовної заяви без руху/

17 квітня 2019 року м. Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю що таку слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Так, в порушення вимог ст. 175 ЦПК України в позовній заяві відсутні відомості про:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2,4,5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Усі долучені копії документів належним чином не засвідчені, що суперечить вимогам встановленим до оформлення копій документів.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Таким чином, в позовній заяві не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс або очікує понести у зв'язку із розглядом справи, відсутнє відомості про досудове врегулювання спору, копії письмових доказів в порушення вимог ст. 95 ЦПК України не засвідчені належним чином.

Окрему увагу позивача, вважаю за необхідне звернути на те, що звертаючись з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, останній просить визнати право власності на житловий будинок, на який спадкодавець за життя не встиг отримати свідоцтво про право власності. Більше того, з долучених до позовної заяви документів вбачається, що спірне майно є незавершене будівництвом.

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на не майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Крім того, в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз'яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Як розяснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, до складу спадщини спадкодавця ввійшло не право власності на нерухоме майно за адресою: вул. В. Стуса, 8, смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, а право забудовника.

Всупереч наведеному позивач просить визнати за ним саме право власності на спірне майно, а не перевести права забудовника.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175,177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити позивачу, що якщо у встановлений строк він виконає вимоги викладені в ухвалі суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі, якщо позивач не усуне недоліки заяви у встановлений строк, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя З.М. Коліщук