САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6168/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та також інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтував тим, що 07.05.2007 року він познайомився з ОСОБА_7А, яка проживала одна та виховувала сина. 18.05.2007 року позивач зібрав речі та переїхав проживати до неї в орендовану квартиру на АДРЕСА_1. З самого початку їх спільного життя він приймав активну участь у вихованні та забезпеченні сина ОСОБА_8, всією сімєю вели спільне господарство. Т.ч. з моменту його переїзду вони почали проживати за вищезазначеною адресою без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина. Ні ОСОБА_7, ні позивач офіційно не працювали. Позивач робив на будівництві, а ОСОБА_7 надавала послуги манікюру та педикюру. Вони спільно протягом двох років збирали кошти на придбання квартири та 29.08.2009 року за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_2. Покупцем за договором купівлі-продажу виступила ОСОБА_7. Вартість квартири була вищою за вказану у договорі купівлі-продажу, а саме 20000 доларів США, тобто 160000 грн. Вищезазначені кошти були передані продавцю. На той час вони зібрали 15500 доларів США, 2500 доларів США додала мати позивача та 2000 доларів США його батько. Обставини їх спільного придбання квартири може підтвердити продавець квартири, з якою вони активно вели перемови щодо усіх тонкощів угоди. Надалі вони переїхали у спільно придбану квартиру та почали вже в ній проживати однією сімєю та вести спільне господарство. 01.09.2009 року вони разом повели сина ОСОБА_8 в 1 клас. 08.05.2017 року ОСОБА_7 померла в результаті панкреонікрозу, до цього вона тривалий час хворіла на панкреатит. З моменту коли вона потрапила до лікарні, позивач постійно її забезпечував та надавав фінансову підтримку, надалі взяв на себе більшу частину витрат на поховання. Після смерті своєї цивільної дружини позивач проживає у їх спільній квартирі сам, хоча ОСОБА_3 деякий час до закінчення школи проживав з ним, після чого його бабуся ОСОБА_2 забрала його проживати до себе. Після смерті ОСОБА_7 спадкове майно прийняли її син та матір ОСОБА_2, позивач також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 15.11.2017 року він дізнався, що 09.11.2017 року приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_4, видала відповідачам свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині спірної квартири. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання позивача та ОСОБА_7, померлої 08.05.2017 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 21.05.2007 року по 08.05.2017 року, визнати квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_7, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія №1261, видане ОСОБА_2 09.11.2017 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 та свідоцтво про право на спадщину за законом серія №1255, видане ОСОБА_3 09.11.2017 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5, скасувавши реєстрацію права власності, визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_6.

26.06.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу було прийнято до провадження судді Румянцева О.П. та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 30.07.2018 року на 18.00 год.

27.07.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надає доказів проживання з померлою за адресою по пр. Кірова в буд. №96а/46 в м. Дніпро. Крім того, коли померла оформлювала спадщину після смерті свого чоловіка, то надавала довідку від КЖЕП №47 про те, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю сімєю: сином, вітчимом, матірю та сестрою. Відповідно до довідки з дитсадка вихованням дитини займалася вона та померла. ОСОБА_7 не працювала та її власний дохід був в розмірі до 1500 грн. державних виплат на дитину. Відповідач та її чоловік були підприємцями, а тому у звязку із скрутним становищем ОСОБА_7 допомагали їй. Спірна квартира була придбана за гроші вилучені від продажу квартири, що належала ОСОБА_7, ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_3, та знаходилась за адресою АДРЕСА_7. Вказана квартира була продана 05.06.2009 року. Твердження позивача щодо тих обставин, що він позичав гроші у батьків не підтверджені жодними доказами. Також позивач був прописаний у спірній квартирі набагато пізніше часу її придбання, а саме в 2012 році. Позивач не був присутній при укладенні угоди щодо купівлі-продажу квартири, документи, щодо придбання техніки є сфальсифікованими. Жодні посилання позивача не підтверджені доказами. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа - Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засіданні не зявилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши доводи учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2017 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №748618 від 12.05.2017 року (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй мано, а саме, квартиру АДРЕСА_8.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом неповнолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали спадкоємцями по Ѕ частині квартири АДРЕСА_9 (а.с. 45-46).

Позивач також звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови нотаріуса ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він є спадкоємцем четвертої черги (а.с. 17-18).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він проживав з ОСОБА_7 однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що знайома з відповідачем та померлою ОСОБА_7, їй відомо, що остання пішла від першого чоловіка приблизно в 2006 році та винайняла квартиру на пр. Кірова в м. Дніпро, де мешкала зі своїм сином, пізніше вона познайомилась із позивачем в 2007 році та почали проживати разом по 2009 рік, в 2009 році придбали власне житло по вул. Бехтерева, за кошти що їй дістались від спадщини та частина коштів позивача. Вона приїздила до них на свята. Чому вони не реєстрували шлюб їй не відомо, однак було зрозуміло що це родина, позивач забезпечував ОСОБА_7 та її сина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що з позивачем та померлою ОСОБА_7 знайомий давно, він надавав їм в оренду житло по пр. Кірова в м. Дніпро, де вони проживали разом з дитиною з 2007 по 2009 роки. Він приходив до них раз на місяць, гроші за оренду передавала ОСОБА_7

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що є сусідкою позивача по вул. Бехтерева в м. Дніпро. Знає родину з 2013 року з моменту придбання нею квартири. Вона неодноразово приходила до них в гості, їй відомо, що вони планували ремонт.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд встановлює факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що при вирішенні майнового спору на підставі ст.74 СК України «… суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінка без шлюбу, в період, протягом якого було придбане спірне майно».

Враховуючи ті обставини, що підтвердили в судовому засіданні свідки, та які не було спростовано відповідачем, той факт, що сторони з 2007 року по 2017 рік не перебували у будь-якому іншому шлюбі, фактично проживали у шлюбних відносинах, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вважає за можливе встановити факт того, що між сторонами склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю.

Позивач в судовому засіданні також посилався на ті обставини, що спірна квартира була придбана ними за спільні кошти, а саме, що належали ОСОБА_7 та 3000 доларів США, що належали йому.

Так, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2008 року за ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_12 визнано право власності по 1/6 частинах квартири АДРЕСА_10 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13, який помер 06.07.2007 року (а.с. 166).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради від 15.08.2008 року ОСОБА_14 було надано дозвіл на продаж частини квартири АДРЕСА_11, що є спадковим майном малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 165).

Згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2009 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_15, - ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_12 передали у власність ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_12, за визначену суму на момент укладення попереднього договору у розмірі 49000 доларів США (а.с. 134-136).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2009 року укладеного між ОСОБА_16 та ОСОБА_7 остання придбала квартиру АДРЕСА_13 (а.с. 138)

Посилання позивача на ті обставини, що ним було взято у борг грошові кошти на придбання квартири у батьків у розмірі 3000 доларів США, підтверджуються довідкою КС «Єднання через природний закон» відповідно до якої, ОСОБА_17 отримував кредит на придбання житла у розмірі 32100 грн. (а.с.10).

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Так, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 з продажу спадкової квартири, в якій вона та її малолітній син мали по 1/6 частині, фактично отримала третю частину від загальної суми вартості квартири, що були її приватною власністю та відповідним внеском на придбання спірної квартири по вул. Бехтерева в м. Дніпропетровську. Позивачем ОСОБА_1 було додано 3000 доларів, які він позичив у батьків, у звязку з чим суд приходить до висновку, що спільна сумісна власність складає 1/3 частину спірної квартири.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані сторонами відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, беручи до уваги пояснення сторін, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, покази свідків, які підтвердили факт спільного проживання позивача та ОСОБА_7 в період 2007 по день її смерті, те, що відповідачем в судовому засіданні не було надано належних доказів на спростування вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а також визнання 1/3 частини спірної квартири спільною сумісною власністю, та відповідно визнання за позивачем права власності на 1/6 частину вищезазначеної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 855,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 70, 74 СК України, ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1261, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_14, іпн.) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_15, іпн.), яка діє у власних інтересах та також інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 (АДРЕСА_14, іпн.), третя особа: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (м. Дніпро, пр. Героїв, б.11/3) про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з 21 травня 2007 року по 08 травня 2017 року.

Визнати 1/3 частку квартири АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Визнати частково недійсним, на 1/12 частку квартири, свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_2 від 09.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визнати частково недійсним, на 1/12 частку квартири, свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_3 від 09.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 855,66 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складно 19 квітня 2019 року.

Суддя О.П.Румянцев