П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 382/741/18

Номер провадження № 22-ц/824/884/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - ВербовоїІ.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Маличівської Н. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвин Л.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2013 року в розмірі 34 558 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 732 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 24 905 грн. 04 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1 800 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1621 грн. 21 коп., стягнення судових витрат у розмірі 1 762 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 01 лютого 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 4 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Даний договір було укладено шляхом підписання Заяви, невід'ємними частинами договору є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку.

ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав умови кредитного договору, натомість відповідач ухилявся від зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року (а.с. 55 - 58) у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, 30 липня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» надіслало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просило, скасувати заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що 01 лютого 2013 рок між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Разом з тим, відповідач порушив умови укладеного договору, не сплачував нараховані банком відсотки, у наслідок чого утворилась заборгованість.

Укладення вищевказаного договору підтверджується Анкетою-заявою від 01 лютого 2013 року, що має ознаки кредитного договору. Відповідач після отримання картки та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами здійснив дії щодо активації картки, користувався нею та отримував кредитні кошти з власної ініціативи.

Крім того, протягом 2014 - 2016 років відповідачем проводились операції щодо погашення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року (а.с. 94) дану справу прийнято до розгляду, призначено в судове засідання з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року (а.с. 102 - 103) апеляційне провадження у справі зупинено, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року (а.с. 111) поновлено апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача ШтрондаА. М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, у зв'язку з чим колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2013 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву, у якій висловив бажання отримати платіжну картку кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 300 грн.

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач погодився, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становлять договір про надання банківських послуг.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору, а посилання в Анкеті-заяві про ознайомлення останнього з Умовами та правилами надання банківських послуг без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом ОСОБА_2, не може слугувати належним підтвердженням його ознайомлення саме з тією редакцією, на яку наполягає банк.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з оглядку на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Частиною 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов'язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов'язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов'язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов'язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази щодо ознайомлення відповідача в вищезазначеними відомостями.

Як вбачається з Анкети-заяви, у ній висловлене бажання ОСОБА_2 отримати платіжну картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом 300 грн.

Проте, з даної анкети неможливо встановити, який саме тип кредитної картки отримав відповідач та яке саме рішення прийняв банк стосовно кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна» чи GOLD.

До позовної заяви позивачем було додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який свідчить про наявність різних тарифних планів обслуговування кредитної картки «Універсальна», а саме «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, Contract», «Універсальна, Gold», крім того позивач не зазначає яким саме тарифним планом користувався відповідач.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення ОСОБА_2 з Пам'яткою клієнта, яка є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем не надано підписаних відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, не надано будь-яких відомостей стосовно номеру карткового рахунку, відкритого на ім'я відповідача, та даних щодо відсоткової ставки.

Розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, не є належним підтвердженням наявності цієї заборгованості, оскільки з нього неможливо встановити, які саме тарифи застосовувались при її нарахуванні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо збільшення розміру кредитного ліміту до 4 700 грн.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи, що надані позивачем розрахунок, Анкета-заява, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг не свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог, і, зокрема, про надання відповідачу грошових коштів на умовах, вказаних позивачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність представником позивача факту наявності заборгованості за кредитним договором, а відтак відмовляє в задоволенні апеляційної скарги з підстави недоведеності наявності заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В.Шахова