Номер провадження: 22-ц/813/947/19
Номер справи місцевого суду: 522/7458/17
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року представник ПАТ «Марфін Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 18.07.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3698, посвідченим приватним нотріусом ОМНО ОСОБА_5. а саме: квартиру під номером 18, загальною площею 251,1 кв.м., та житловою 179,7 кв.м., яка складається з вісьми житлових кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №460/ F від 17.07.2008 року на користь ПАТ «Марфін Банк» в сумі 1292731,03 доларів США шляхом продажу даного майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче проваджженя»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року відкрито провадження по зазначеній цивільній справі, призначено розгляд справи.

У ході розгляду справи від представника ПАТ «Марфін Банк» до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому заявник просив суд зупинити провадження у справі № 522/7458/17 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили рішення по справі № 815/2472/17, яка розглядається в Одеському окружному адміністративному суді за позовом ПАТ «Марфін Банк» до Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця Олександра Володимировича та Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Іскрова Олега Вікторовича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що предмети обох позовів стосуються одного нерухомого майна, а саме квартири під номером 18, загальною площею 251,1 кв.м., та житловою 179,7 кв.м., яка складається з вісьми житлових кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року зупинено провадження по цивільній справі № 522/7458/17-ц за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі №815/2472/17 за позовною заявою ПАТ «МАРФІН БАНК» до Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця Олександра Володимировича та Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Іскрова Олега Вікторовича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року про зупинення провадження скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника ПАТ «Марфін Банк» про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі відповідно п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (в редакції 2004 року), не врахував вимоги ст. 157 ЦПК України (в редакції 2004 року) про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження по справі розглядаєся судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Постановлюючи ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року суд першої інстанції виходив з положень п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (в реакції 2004 року), вказуючи, що результат розгляду в рамках адміністративної справи № 815/2472/17 питання про визнання протиправними та скасування рішень, зокрема щодо зобов'язання державних реєстраторів внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно: квартиру під номером 18, загальною площею 251,1 кв. м., житловою площею 179,7 кв.м., яка складається з 8-ми житлових кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2, може вплинути на вирішення справи, що розглядається по суті.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» була сформульована правова позиція щодо необхідності зупинення провадження у справі в таких випадках. Так, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Також, слід зазначити, що згідно із ст.157 ЦПК України (в редакції закону 2004 року) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У справі, що переглядається, предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири № 18, загальною площею 251,1 кв. м., житловою площею 179,7 кв.м., яка складається з 8-ми житлових кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду Одеським окружним адміністративним судом адміністративної справи про визнання протиправними та скасування рішень, а саме зобов'язання державних реєстраторів внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно: квартиру під номером 18, загальною площею 251,1 кв.м., житловою площею 179,7 кв.м., яка складається з 8-ми житлових кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси зупинив провадження у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зазначеній ухалі в порушення норм процесуального законодавства суд першої інстанції, зазначивши конкретну іншу справу, до розгляду якої позивач просив зупинити провадження у справі, разом з тим не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у адміністративній справі виключають можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ПАТ «Марфін Банк» обґрунтовував свої вимоги, причинний матеріально-правовий зв'язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а тому дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у даній справі до вирішення адміністративного позову про визнання протиправними та скасування рішень, чим порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Ураховуючи викладене, постановляючи ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції порушив вимоги, встановлені ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (в редакції 2004 року), що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, ухваленого у цій справі, та передачі справи на розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, слід зазначити, що постанова Одеського окружного адмінітративного суду від 13 листопада 2017 року, яка була прийнята за результатами розгляду справи № 815/2472/17 за адміністративним позовом ПАТ «Марфін Банк» до Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» про визнання протиправними та скасування рішень і до ухвалення якої було зупинено провадження по справі, що розглядається, вступила в закону силу.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов'язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов'язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв'язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 02.05.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 453 справи.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов'язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року - скасувати.

Справу № 522/7458/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 02.05.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

С.О. Погорєлова