ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/8331/14-ц

Провадження № 22-ц/818/1103/19

23 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П.,Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2018 року (суддя Подус Г.С.) по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Акціонерна компанія «Харківобленерго» по винесенню постанови про стягнення заборгованості, -

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій з урахуванням уточнень просив: визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 05.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №638/8331/14-ц, виданого 23.01.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь акціонерної компанії «Харківобленерго» суми заборгованості за спожиту електроенергію за період з 10.09.2012 року по 10.08.2013 року в розмірі 750,58 грн., за період з 10.11.204 року по 07.07.2015 року у розмірі 1088,38 гривень, а всього 1838,97 гривень; визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №53706042, винесену 16.05.2017 року старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 101,19 гривень.

В обґрунтування вимог зазначав, що 22.07.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь АК «Харківобленерго» суми заборгованості за спожиту електроенергію за період з 10.09.2012 року по 10.08.2013 року в розмірі 750,58 гривень, за період з 10.11.2014 року по 07.07.2015 року в розмірі 1088,39 гривень, а всього 1838,97 гривень. 23.01.2017 року був виданий виконавчий лист із зазначенням боржника ОСОБА_1 На підставі вказаного виконавчого листа та заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, де невірно зазначено період стягнення заборгованості, а саме - замість вірного «з 10.11.2014 року» вказано «з 10.11.204 року» та не зазначено про солідарне стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Крім того, 19.05.2017 року заявник отримав винесену старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 постанову від 16.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дзержинського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області витрат виконавчого провадження в розмірі 101,19 гривень. За таких обставин заявник вважає постанову про відкриття виконавчого провадження № 53706042 від 05.04.2017 року та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 53706042 від 16.05.2017 року незаконними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Заінтересовані особи - ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник АК «Харківобленерго» в судове засідання не зявились.

Старший державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.11.2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилався на ті самі обставини, що і при поданні скарги.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.07.2016 року позов АК «Харківобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто в солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь АК «Харківобленерго» суму заборгованості за 10.09.2012 року по 10.08.2013 року в розмірі 750,58 грн., за період з 10.11.2014 року по 07.07.2015 року в розмірі 1088,39 грн., а всього 1838,97 грн.

На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчі листи про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь АК «Харківобленерго», боржник ОСОБА_1

05.04.2017 року старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53706042, боржник ОСОБА_1

16.05.2017 року старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 638/8331/14-ц, боржник - ОСОБА_1, у звязку зі сплатою заборгованості у повному обсязі. Витрати виконавчого провадження з боржника не стягнуто.

16.05.2017 року старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 також винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження №53706042 в сумі 101,19 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов до висновку, що старший державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваних постанов здійснювала заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Проте повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, оскільки вони не в повному обсязі відповідають вимогам закону.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404- VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п.1,5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27цього Закону.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4 ,6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

З огляду на викладене, старший державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваних постанов діяла відповідно вимог закону та у межах наданих їй повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що описки, допущені в оскаржуваних постановах у виконавчому провадженні №53706042 від 05.04.2017 року та від 16.05.2017 року не можуть бути підставою для визнання неправомірними та скасування цих постанов.

Питання про усунення недоліків у вказаних постановах, зокрема зазначення правильного періоду стягнення заборгованості, посилання про її солідарне стягнення та таке інше, може бути вирішено, зокрема шляхом звернення сторони виконавчого провадження до відділу державної виконавчої служби з відповідною заявою, як це передбачено законом.

Крім того, суд першої інстанції помилково розглянув скаргу ОСОБА_1 щодо стягнення витрат виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, що є порушенням вимог ЦПК України.

Як зазначалось раніше, згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Таким чином, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що скарга ОСОБА_1 щодо стягнення витрат виконавчого провадження підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки розгляд цієї скарги належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.377 судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні вимог про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 16.05.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №53706042 скасуванню із закриттям провадження у справі у цій частині у відповідності до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні вимог про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 16.05.2017 р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №53706042 скасувати і провадження у справі у цій частині закрити.

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_5