Справа № 352/2304/18
Провадження № 22-ц/4808/664/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 21 березня 2019 року, в складі судді Гургули В.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 21.09.2015 року спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа зі зміщенням відламків без порушення функцій носового дихання з травматичним набряком м`яких тканин і синцем в ділянці носа які викликали короткочасний розлад здоров`я.

В наслідок заподіяння тілесних ушкоджень він тривалий час знаходився на лікуванні на яке витратив 686, 81 грн, що підтверджується чеками та квитанціями.

Позивач зазначив, що в наслідок неправомірних дій відповідача йому крім матеріальної шкоди, спричинено також і моральну шкоду, оскільки він переніс значний дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, значний емоційний стрес, приниження людської гідності, тривоги страху за життя та здоров`я.

На відшкодування заподіяної моральної шкоди позивач просив стягнути з ОСОБА_2 50 000,00 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 686, 81 грн та 3000,00 грн моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд дійшов правильного висновку про спричинення йому неправомірними діями ОСОБА_2 моральної шкоди, однак необгрунтовано на її відшкодування стягнув 3000,00 грн.

При ухваленні рішення, суд на думку апелянта, не дав належної оцінки тому, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних і фізичних стражданнях, больових відчуттях, пов`язаних з його побиттям і отриманням тілесних ушкоджень, стресі і переляку, порушенні нормального ритму життя у зв`язку із стаціонарним лікуванням, фізичних і моральних стражданнях під час лікування а також необхідністю прикладати додаткові зусилля в організації свого життя у зв`язку з необхідністю звернення в правоохоронні органи та суду за захистом своїх прав.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень змінився його зовнішній вигляд, він відчуває постійний дискомфорт через травму носа, це заважає йому займатись спортом та фізкультурою взагалі.

Визначена судом сума морального збитку не є співмірна із обсягом психічних та фізичних переживань, вважає що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні його вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн, тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористався.

У судове засіданні апеляційного суду сторони не з`явилися, апелянт ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідач ОСОБА_3 причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що грошова сума у розмірі 3000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21 вересня 2015 року спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа зі зміщенням відламків без порушення функцій носового дихання з травматичним набряком м`яких тканин і синцем в ділянці носа, які відповідно до висновку експерта від 01.09.2016 року №400/690/15-д відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 22 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, згідно анамнезу: отримав травму 21 вересня 2015 року від невідомого чоловіка, основний діагноз - перелом кісток носа зі зміщенням, що підтверджується випискою з історії хвороби № 10294/15 (а.с.26).

Позивач, посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача йому крім матеріальної шкоди, спричинено також і моральну шкоду, оскільки переніс значний дискомфорт, емоційний стрес, який супроводжувався болісними відчуттями, приниженням людської гідності, тривоги страху за життя та здоров`я. На відшкодування заподіяної моральної шкоди просив стягнути з ОСОБА_2 50 000,00 грн.

У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 13, 1,5,6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, на підтвердження заподіяння йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди надав суду такі письмові докази: висновок експерта № 400/690/15-д, виписку з історії хвороби № 10294/15 та ухвалу Тисменицького районного суду від 03.10.2018 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Вищезазначені письмові докази підтверджують обставини щодо нанесення ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та перебування позивача у зв`язку з отриманою травмою на стаціонарному лікуванні з 22.09.2015 року по 28.09.2015 рік.

Разом з тим, будь-яких інших доказів заподіяння моральної шкоди на які посилався позивач щодо негативних змін у його житті, нераціонального витрачання часу, наслідків психотравмуючих обставин злочину суду не представлено.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції враховуючи характер правопорушень, тривалість та глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, дійшов правильного висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості про часткове задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн, оскільки така сума є відповідною та достатньою грошовою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки тому, що моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок порушення нормального ритму життя, необхідністю прикладати додаткові зусилля в організації свого життя, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень змінився його зовнішній вигляд, він відчуває постійний дискомфорт через травму носа, що заважає йому займатись спортом та фізкультурою, оскільки вказані обставини не підтверджені позивачем будь-якими доказами.

Натомість судом взято до уваги те, що позивач переніс душевні і фізичні страждання, больові відчуття, стрес та переляк внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та обгрунтовано стягнув на її відшкодування 3000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам, постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування згідно положень ст. 365 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 21 березня 2019 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин