ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року м. Чернівці

справа № 715/2081/18

провадження 822/695/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Височанської Н.К., Литвинюк І.Б.

секретар Герман Я.І.

апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Григочак Ю.П.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2018 року АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця звернулася в суд з позовом до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 та третьої особи : Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», які знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця» в адміністративних межах Глибоцької селищної ради, було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,079 га. смуги відведення залізниці на 299 км + 823 м до 299 км + 866 м перебуває у власності ОСОБА_1 та накладається на смугу відведення залізниці. Рішенням Глибоцької селищної ради№424-50/15 від 31.07.2015р. відповідач Глибоцька селищна рада надала дозвіл на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 Договір купівлі - продажу земельної ділянки між відповідачами був укладений 14.08.2015р.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Глибоцької селищної ради №424-50/15 від 31.07.2015р. про продаж земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,079 га; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,079 га, укладений 14.08.2015 року між Глибоцькою селищною радою та ОСОБА_1 і скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 у державному реєстрі права; скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування, а також стягнути із відповідачів сплачені судові по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2019 року провадження у справі за позовною заявою АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 та третьої особи: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку закрито.

Зобов`язано управління Державної казначейської служби України у Глибоцькому районі повернути АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця», юридична адреса : 03680 м. Київ, вул. Тверська,5 сплачений на рахунок № 0040, за квитанцією № 1185619 через філію - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05 вересня 2018 року судовий збір у розмірі 5286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень, 00 копійок.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки оспорюваний позивачем договір в преамбулі містить посилання на реєстраційні дані фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , а спірна земельна ділянка набута безпосередньо для здійснення нею господарської діяльності функціонування автозаправної станції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» просить ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2019 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права. Апелянт вказував на те, що предметом спору у справі є земельна ділянка площею 0,079 га по АДРЕСА_1 . Вказану земельну ділянку продано ОСОБА_1 за рішенням Глибоцької селищної ради від 31.07.2015 №424-50/15 для обслуговування будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Виходячи зі змісту заявлених вимог, договір купівлі - продажу земельної ділянки оспорюється не у зв`язку з неналежним виконанням його умов в процесі здійснення господарської діяльності, а в наслідок порушення підстав та процедури отримання громадянами у користування земельної ділянки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Глибоцька селищна рада подала відзив на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця». Просить апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця»., викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, і вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.08.2015р., що відповідач ОСОБА_1 придбала у відповідача Глибоцької селищної ради земельну ділянку площею 0,079 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови, будучи фізичною особою -підприємцем.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом та вирішення справи судом першої інстанції (далі - ГПК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статей 4-1, 12 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає вимогам статті 1 ГПК України.

Відповідно до статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Європейської конвенції з прав людини. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» пред`явило вимоги до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 та третьої особи : Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянки.

Тобто, земельні правовідносини виникли між Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 ЦК суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Частиною другою статті 2 ЗК України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина друга статті 93 ЗК України).

Отож, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Згідно з частиною першою статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, земельної ділянки, має право використовувати її для здійснення підприємницької діяльності.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з рішення Глибоцької селищної ради Чернівецької області №311-35/14 від 11 березня 2014р., розглянувши заяву громадянки ОСОБА_1 , з нею переукладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Рішенням селищної ради №424-50/15 від 31 липня 2015 року, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 , вирішено продати шляхом викупу ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку. 14 серпня 2015року оформлено договір купівлі-продажу земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 стала фізичною особою-підприємцем 20.05.2015р.

Отже, ОСОБА_1 набула цивільні права на земельну ділянку у спірних правовідносинах як фізична особа - суб`єкт земельних відносин ще до того, як стала фізичною особою-підприємцем.

Наявність у особи статусу підприємця з 20.05.2015р. не може свідчити про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо набуття в оренду чи у власність земельної ділянки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства лише тому, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2019 року скасувати. Направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Дата складання повного тексту постанови 2 липня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Вірно з оригіналом :