Справа № 404/6108/18
Номер провадження 2/404/3217/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та вилучення рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив вилучити у ОСОБА_1, транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС та передати Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації; у рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.24649, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 44 881,25 грн., яка складається з: основного боргу 11 274,75 грн., простроченого боргу 5 784,74 грн., прострочених процентів 6 218,08 грн., строкових процентів 70,11 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань 19 213,87 грн., дебіторської заборгованості 747,22 грн., інших штрафних санкцій 1 572,48 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС, шляхом продажу зазначеного автомобіля Акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати АТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних, недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо); а також стягнути із відповідача понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 29.10.2013 року між банком та гр. ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.24649, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 52 416,00 грн., у тому числі на купівлю транспортного засобу FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС, який їй належить на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 29.10.2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат повязаних із купівлею авто. Додатком №1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мала сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п. 1 Кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 15,99 % річних та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим Банк був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 28.03.2018 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 06.08.2018 року становить 44 881,25 грн., з них: основний борг 11 274,75 грн., прострочений борг 5 784,74 грн., прострочені проценти 6 218,08 грн., строкові проценти 70,11 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань 19 213,87 грн., дебіторська заборгованість 747,22 грн., інші штрафні санкцій 1 572,48 грн.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Договором застави чітко передбачено право заставодержателя: - звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені Заставодавця в порядку положень закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання та 28 січня 2019 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позов не скористалась.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Так зясовано, що 29 жовтня 2013 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.24649, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 52 416,00 грн. на строк на 60 місяців для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки FAW, моделі V5, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, у сумі 49 920,00 грн.; фінансування страхового платежу за страхування ТЗ на умовах повного КАСКО в сумі 0,00 грн.; фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 2 496,00 грн., зі сплатою 15.9900 % річних. Зобов'язання щодо надання кредиту Кредитором виконано в повному обсязі, що підтверджується копіями меморіальних ордерів № 910.24649 від 30 жовтня 2013 року (а. с. 17, 18). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами параграфу 9 Кредитного договору, у разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції ( пеню ) в розмірі 0,65 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобовязань за Договором. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Позичальник свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 06.08.2018 року сума заборгованості становить- 44 881,25 грн., з них: основний борг 11 274,75 грн., прострочений борг 5 784,74 грн., прострочені проценти 6 218,08 грн., строкові проценти 70,11 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань 19 213,87 грн., дебіторська заборгованість 747,22 грн., інші штрафні санкцій 1 572,48 грн., розрахунок якої додається (а.с. 36). Параграфом 4 Кредитного договору №910.24649 від 29.10.2013 року сторони встановили забезпечення кредиту: застава ТЗ, вказаного в п.2 параграфу 1 Договору, згідно з договором застави ТЗ, який укладається сторонами після підписання Договору. При цьому, 29 жовтня 2013 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу №910.24649, за умовами якого для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №910.24649 від 29.10.2013 року заставодавець передала у заставу заставодержателю наступне майно: транспортний засіб марки FAW, моделі V5, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак №ВА 3408 ВС, зареєстрований Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області 29.10.2013 р. Цей транспортний засіб належить заставодавцю згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ, номер 483730, виданого Кіровоградським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області 29.10.2013 р. Предмет застави знаходиться за адресою: Кіровоградська область, індекс 25006, м. Кропивницький (Кіровоград), вул. Євгена Тельнова (пр. Правди)АДРЕСА_1. Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України). За умовами п.1 пар. 3 договору застави, заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача. Пунктом 1, 2 пар. 5 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором або договором застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя , в тому числі за рішенням суду. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст.9 вказаного Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 12 Закону, взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування». Відомості про заставу транспортного засобу згідно договору застави від 29 жовтня 2013 року внесені до державного реєстру обтяжень рухомого майна 30 жовтня 2013 року (а.с. 23). У силу положень ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет застави повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет застави у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. За змістом п.1 пар. 3 договору застави, заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 пар. 5 договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення.

Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1136цс17.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що вилучення та передача предмета застави заставодержателю є передбаченим законом примусовим заходом щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження, що вживається на підставі рішення суду на період до його реалізації, якщо такий необхідний. Такий спосіб захисту є ефективним і відповідає правилу статті 5 ЦПК України та природі цивільних відносин, що виникли між сторонами спору.

Таким чином, вилучення предмета застави в разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань відповідає умовам заставного договору та вимогам закону, а відтак вимога банку про вилучення транспортного засобу у ОСОБА_1 з передачею АТ «Ідея Банк» також підлягає до задоволення. Крім того, отримання позивачем дублікатів документів на транспортний засіб, отримування/виготовлення ключів/їх дублікатів, отримування відомостей про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля є умовами забезпечення можливості звернення стягнення на предмет застави. Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 762,00 грн. - судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та вилучення рухомого майна- задовольнити.

У рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.24649, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 44 881,25 грн., яка складається з: основного боргу 11 274,75 грн., простроченого боргу 5 784,74 грн., прострочених процентів 6 218,08 грн., строкових процентів 70,11 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань 19 213,87 грн., дебіторської заборгованості 747,22 грн., інших штрафних санкцій 1 572,48 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС, шляхом продажу зазначеного автомобіля Акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати АТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних, недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Вилучити у ОСОБА_1, транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль FAW V5, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) LFP73ACA2D5A00867, державний номерний знак №ВА 3408 ВС та передати Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Ідея Банк 1 762,00 грн. внесеного судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство Ідея Банк, місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Львів, ;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Кропивницький; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 02.05.2019 року.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда