П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня2019 року м. Київ

Справа № 759/10067/18

Провадження: № 22-ц/824/6097/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді П'ятничук І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.10.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач надає допомогу, яка має непостійний характер, у недостатньому розмірі для утримання дитини, ОСОБА_1 просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 2 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права та порушення норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства на з'ясував наступні обставини: позивач в офіційному шлюбі не перебуває, з 04.05.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 вона перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_4, разом із дітьми проживає в квартирі за договором найму (оренди) житла, нею, позивачем, надано суду докази витрат на потреби дитини. Крім того, суд першої інстанції, стягнувши аліменти у твердій грошовій формі, не зазначив про індексацію визначеного розміру аліментів відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». Також вказала, що з 1 січня 2019 року мінімально рекомендований розмір аліментів в Україні для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн. , якому визначений судом розмір аліментів не відповідає.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кириченко Н.В. в інтересах ОСОБА_2 зазначила, що цивільний чоловік позивача має достатні фінансові можливості, а тому твердження ОСОБА_1 про скрутне матеріальне становище та недостатність фінансового забезпечення її потреб та потреб її дитини є безпідставними. Подані позивачем докази на підтвердження обставини найму (оренди) житла є неналежними, оскільки даний договір укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що вказує на те, що позивач не є стороною даного договору, а тому не несе будь-яких фінансових витрат з приводу оренди житла. Також вказує, що в поданих позивачем квитанціях не вбачається ким, коли і для кого придбані ті чи інші товари, між тим, більшість чеків та квитанцій не стосуються заявленого періоду стягнення аліментів. На даний час дохід відповідача є недостатнім для задоволення заявлених позивачем вимог, з урахуванням того, що крім сина ОСОБА_3 відповідач має на утриманні доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, від його цивільної дружини ОСОБА_9 та доглядає за хворою матір'ю - ОСОБА_10, яка проживає разом з ним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній.

КириченкоН.В. в інтересах ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

У рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені судом першої інстанції.

З 19 жовтня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3.

21 квітня 2016 року рішенням Святошинського районного суду шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1, крім спільного сина зі ОСОБА_2, має ще одну дитину від цивільного чоловіка ОСОБА_7 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

ОСОБА_2, крім спільного сина з ОСОБА_1, також має ще одну дитину від цивільної дружини ОСОБА_9 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не обґрунтовані підстави стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6000 гривень та, враховуючи матеріальний стан як позивача, так і відповідача, стан здоров'я, потреби дітей даного віку, вважав достатнім розмір аліментів у сумі 1500 гривень.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства,з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої - третьої статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України).

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з частиною 1 статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв'язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Установивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утримані, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх починаючи від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_2 в розмірі 1500 грн. на утримання дитини - ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував, що позивачка на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому позбавлена можливості отримувати окремий дохід (а.с.82). Розмір державної допомоги, яку отримує позивачка, становить 860 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Як убачається із копій медичної картки сина сторін ОСОБА_3, останній має діагноз далекозорий астигматизм, а тому дитина потребує постійного лікарського спостереження, проведення щорічних оздоровчих процедур, здорового та збалансованого харчування та спортивного розвитку.

Позивачем на підтвердження тієї обставини, що вона несе значні витрати на харчування та догляд дитини, надані відповідні квитанції та товарні чеки на придбання окулярів та їх ремонт, ліків, медичних пристроїв, меблів для кімнати, одягу, підручників та канцелярії (а.с.107-140).

Виходячи з аналізу положень норм сімейного законодавства та, ураховуючи всі вищенаведені обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений районним судом розмір аліментів - 1500 грн., тобто лише 50 грн. на день, з огляду на тимчасове обмеження утримання від матері, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, судом першої інстанції помилково не застосовано індексацію присуджених аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України

Заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідно до закону прирівнюється до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року становить 1626 грн. для дітей менше 6 років та 2027 грн. для дітей 6 років і старших.

Посилання відповідача на достатній рівень фінансових можливостей цивільного чоловіка ОСОБА_1, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що вони не стосуються предмету даного позову, а відносяться до площини обов'язку ОСОБА_7, як цивільного чоловіка позивача, щодо утримання своєї дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сама ж позивачка не має можливості працювати з об'єктивних причин, оскільки має двох малолітніх синів, молодшому з яких на час розгляду справи не виповнилось ще і двох років.

Одночасно доводи відповідача щодо скрутного матеріального становища, низького рівня доходу та утримання ще однієї дитини, колегія суддів вважає не прийнятними та цинічними з огляду на його здоровий фізичний стан та відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати. Будь-яких протипоказань за станом здоров'я, застережень щодо працевлаштування для надання синові належного утримання відповідач не має.

Сама по собі обставина, що відповідач протягом лютого-липня 2018 року отримував дохід у розмірі 3100 грн. щомісячно не свідчить про об'єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов'язку утримувати власну дитину, забезпечувати створення умов, необхідних для його всебічного та гармонійного розвитку.

На підставі наведеного, та з урахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на утримання дитини, які підлягають стягненню з батька ОСОБА_2 у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону з 1500 грн. до 3000 грн. та індексації згідно ч. 2 ст. 184 СК України.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що 3000 грн. (3000 : 30 = 100 грн. в день, є мінімально необхідним розміром аліментів для забезпечення потреб дитини шкільного віку.

При цьому, колегія суддів роз'яснює сторонам у справі, що відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на вищевикладене, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, а в решті залишається без змін відповідно до вимог ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року змінити в частині розміру аліментів.

Збільшити розмір щомісячних аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1500 (однієї тисячі п'ятсот) гривень до 3000 (трьох тисяч) гривень.

Визначений судом розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 1057,20 грн. (однієї тисячі п'ятсот семи гривень двадцяти копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді О.В. Борисова

А.А.Пікуль