ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/339/19
Провадження 2/362/1309/19
У Х В А Л А

"13" лютого 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Г.М. Лебідь-Гавенко,

за участі секретаря М.В. Шевченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в звязку з пропуском його з поважних причин,

в с т а н о в и в:

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визначити їй додатковий строк 3 (три) місяці для прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_3, який помер 14 травня 2018 року, в спадщину входить: житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами із земельною ділянкою, що знаходиться про вулиці Котляревського, буд. 25 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області та житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами із земельною ділянкою по вулиці Котляревського, буд. 25 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області, так як даний строк нею пропущений з поважних причин.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в звязку з пропуском його з поважних причин прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

12 лютого 2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на спадкове майно на житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами із земельною ділянкою, що знаходиться про вулиці Котляревського, буд. 25 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області та житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами із земельною ділянкою по вулиці Котляревського, буд. 25 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області, власником якого є ОСОБА_3, який помер 14 травня 2018 року та заборонити вчиняти нотаріальні дії Гребінківській державній нотаріальній конторі васильківського району Київської області і інших державним нотаріальним конторам щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом про яку нею вказано в п. 1 даної її заяви, після смерті ОСОБА_3, який помер 14 травня 2018 року.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що на даний час саме відповідач по справі ОСОБА_2 може отримати в Гребінківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, про яку вона вказала у своїй позовній заяві та відчужити дану спадщину іншій особі чи іншим особам.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 р., при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснено у п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, існує реальна загроза відчуження майна, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яке стосується вимог немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами у справі виник немайновий спір з приводу надання стороні позивача додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Предметом розгляду даної справи не є вирішення питання про право власності на спірне нерухоме майно, а виключно встановлення або відмову у встановленні додаткового строку для подання заяви про прийняття стороною позивача спадщини.

Метою забезпечення позову є нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивачем жодним чином не довів реальність загрози утруднення виконання або невиконання можливого рішення суду, адже у разі можливого ухвалення рішення на користь позивача, виконання цього рішення буде здійснено саме позивачем, і жодним чином відповідач не зможе вплинути на це.

Крім того, позивач не обмежений в праві повідомити відповідного нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи про відкриття провадження у даній справі та звернутися до нього з відповідною заявою, що унеможливило б ризик відчуження майна іншими спадкоємцями.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів для забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 157, 258-260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в звязку з пропуском його з поважних причин - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко