Справа № 683/3231/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м.Старокостянтинів.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Андрощука Є.М.

з участю секретаря Свідерської К.В., Васічової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» про зобов`язання встановити безкоштовно лічильник газу для споживача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; відшкодування надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн.; відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 8500 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07 грудня 2018р. звернувсь з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» про зобов`язання встановити безкоштовно лічильник газу для споживача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; відшкодування надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн.; відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 8500 грн. В обґрунтування позову посилавсь на те, що він проживає у кв. АДРЕСА_2 на підставі договору найму житла від 02.03.2017р. і дана квартира належить його матері. У 2018 р. у будинку, де він проживає встановлено загальнобудинковий лічильник газу, хоча збори власників квартири не проводились і рішення не приймалось. 26 вересня 2018 р. він звернувсь до Старокостянтинівської філії ПАТ «Хмельницькгаз» за роз`ясненнями на яких підставах встановлено лічильник газу та 01 жовтня 2018 р. отримав відповідь. 18 жовтня 2018р. він звернувсь з заявою до Старокостянтинівської філії ПАТ «Хмельницькгаз» про те, що встановлення лічильну газу у будинку та проведення розрахунку за надання послуг з газопостачання є незаконним. Разом з тим, він має право на встановлення індивідуального лічильника обліку газу і таке встановлення відповідно до п.1 ст.6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» здійснюється безкоштовно за рахунок суб`єкта господарювання. 31 жовтня 2018 р. він отримав відповідь, яка не містить ґрунтовних роз`яснень щодо його питання. Позивач вважає, що відповідач порушує його права, оскільки ст.ст.2,6 ЗУ №3533-VІ від 16.06.2011р. визначено обов`язок ПАТ «Хмельницькгаз» встановити за власний рахунок квартирні прилади обліку газу. З червня 2018р. по жовтень 2018р. загально нараховано до сплати та сплачено ним 518,58 грн., а по попередньому тарифу він мав би сплатити за вказаний період 86,1 грн., тому ним здійснено переплату в сумі 432,48 грн. Такі незаконні дії відповідача призвели до загострення у нього гіпертонічної хвороби, внаслідок чого він був направлений на лікування до терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_1 , чим завдано йому моральну шкоду, яку він оцінив у 8500 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явивсь, а звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, а також направив до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Зазначив, що позивач зареєстрований в ПАТ «Хмельницькгаз» споживачем природного газу в АДРЕСА_1 і на нього відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_2 . З ініціативи Оператора ГРМ та за його рахунок у вказаному багатоквартирному будинку було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку визначено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VІ від 16.06.2011 року. Даним законом було встановлено обов`язок забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року, а у зв`язку з новою редакцією Закону від 20.01.2018 року, продовжено строк встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року до 1 січня 2021 року, а отже не настала кінцева дата строку для встановлення йому лічильника газу. Натомість Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством, а отже обов`язок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів, і саме ж населення. Разом з тим, у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти і Закон не покладає на відповідача ПАТ «Хмельницькгаз» обов`язку невідкладного, безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача. Також, позивачем не доведено, що внаслідок дій відповідача у нього сталось загострення гіпертонічної хвороби, якими діями чи бездіяльністю відповідача йому моральну шкоду та з яких підстав він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 8500 грн.
Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, з 1 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» №329-VIII, (далі - Закон).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Пунктом 32 частини першої статті 1 Закону встановлено, що Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).
Відповідно до положень ч.3 ст.4 Закону до компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу та кодексу газорозподільних систем.
Крім того, на виконання вимог статей 12 та 40 Закону НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 №2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за №1386/27831) (далі - Типовий договір постачання).
Пунктом 1 розділу III Правил визначено, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою постачальника або складеним актом звірки розрахунків.
Пунктом 3 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.
Правовими нормами розділу 5 глави IX Кодексу ГРМ встановлено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків) мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Натомість балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає на підставі договору оренди житла у кв. АДРЕСА_2 та є споживачем природного газу у ПАТ «Хмельницькгаз», що використовується ним лише для приготування їжі та на його ім`я відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_2 по якому проводяться всі операції по нарахуванням за споживання природного газу, оплаті та інше.
Також, судом встановлено, що у багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 для цілей складання загального балансу споживання природного газу за рахунок Оператора ГРМ - ПАТ «Хмельницькгаз» у червні 2018 року було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача; даними договору найму житла від 02.03.2017р. (а.с.11); даними додаткової угоди до договору найму житла від 01.06.2018р. (а.с12); даними акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 08.11.2018р., (а.с.13); даними виписки з фінансового стану споживача природного газу ОСОБА_1 від 14.11.2018р. (а.с.16); повідомленнями ПАТ «Хмельницькгаз» №Мт 015-Лв-5430-1018 від 11.10.2018р. (а.с.7) та №Мт 015-Лв-5683-1018 від 31.10.2018р. та визнаються представником відповідача.
Натомість правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повної ліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку визначено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-УІ від 16.06.2011 року.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до вказаної статті в редакції Закону до 21.12.2017 суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.
Водночас Законом у редакції від 20.01.2018 року продовжено строк встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ икористовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року до 1 січня 2021 року.
Оскільки, як зазначено вище, позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, що проживає у квартирі багатоквартирного будинку та використовує газ тільки для приготування їжі, тому на момент його звернення до суду право споживача порушене не було, оскільки не настала кінцева дата строку для встановлення йому індивідуального лічильника газу.

Натомість посилання позивача на ті обставини, що він як учасник бойових дій має право на першочергове обслуговування підприємствами, установами та організаціями служби побуту, громадського харчування, житлово-комунального господарства, міжміського транспорту, тому відповідач зобов`язаний невідкладно встановити йому індивідуальний лічильник газу у помешканні, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, п.20 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове обслуговування підприємствами, установами та організаціями служби побуту, громадського харчування, житлово-комунального господарства, міжміського транспорту.
Однак першочергове обслуговування не передбачає права на невідкладене встановлення індивідуального засобу обліку використаного природного газу (газового лічильника), оскільки ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
А отже обов`язок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти суб`єкта господарювання.
Крім того, відповідно до п.4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від і 6 травня 2002 р. № 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. №46), можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання, а ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.
Однак у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" передбачено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.
За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ПАТ «Хмельницькгаз» встановити безкоштовно лічильник газу для споживача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог в частині відшкодування надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн. за період з червня по жовтень 2018 року, суд зазначає наступне.

Так судом встановлено, що під час розгляду даної справи у суді відповідач ПАТ «Хмельницькгаз» самостійно зняв нарахування позивачу по загальнобудинковому лічильнику газу з червня по жовтень 2018 року у обсязі 81,72 м.куб на суму 568,56 грн. та у зазначений період проведено нарахування по нормах споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників у обсязі 3,3 м.куб на одного мешканця квартири щомісячно, що підтверджується даними повідомлення ПАТ «Хмельницькгаз» від 26.04.2019р (а.с.49) та не оспорюється позивачем.
Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що відсутні правові підстав для задоволення позову в частині відшкодування надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн. за період з червня по жовтень 2018 року.

Також, згідно зі ст. 23 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправність дій відповідача щодо встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 , де проживає позивач, тому немає і підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 8500 грн.

Крім того, позивачем не доведено обставини, якими він обґрунтовував свій позов, не доведено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно її, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, не представлено докази, якими це підтверджується, а тому вказані вимоги позивача є безпідставними, не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» про зобов`язання встановити безкоштовно лічильник газу для споживача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; відшкодування надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн.; відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 8500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянинівський районний суд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне рішення складено 08 травня 2019 року.

Суддя