Справа № 138/3205/14-ц
Провадження №:4-с/138/7/19
УХВАЛА
20 травня 2019 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Лисенко Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Коняги В.А.,
стягувача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області скаргу ОСОБА_2 про визнання дій начальника Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькі області Комасюка Р.М. незаконними та скасування постанов від 19.03.2019 в межах виконавчого провадження № 47082005,
08.04.2019 ОСОБА_2 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із скаргою на дії начальника Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Комасюка Р.М. по винесенню постанов від 19.03.2019 в межах виконавчого провадження № 47082005. Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Салій Л.А. від 01.04.2015 відкрите виконавче провадження № 47082005 по виконанню виконавчого листа № 138/3205/14-ц від 23.03.2015, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власні кошти вжити заходів щодо демонтажу незаконної прибудови до балкону квартири АДРЕСА_1 . Постановою заступника начальника відділу Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі ВДВС) Білоус Г.А. від 28.11.2017 дане виконавче провадження закрите у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника. З цієї дати і до 2019 року стягувач ОСОБА_1 не вживала жодних дій щодо оскарження даної постанови, зокрема, не подавала скарги на дії державного виконавця у судовому чи адміністративному порядку. Як вказано у самому виконавчому листі № 138/3205/14-ц від 23.03.2015 та як визначала ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік. Відтак станом на 2019 рік строк пред`явлення вказаного вище виконавчого листа до виконання вже закінчився. За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону, поза межами пред`явлення виконавчого документа до виконання, начальник ВДВС Комасюк Р.М. 19.03.2019 виніс постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 8/15.30-46/1 та постанову про скасування процесуального документа, якими постанова про закінчення виконавчого провадження № 47082005 від 28.11.2017 визнана незаконною та скасована. При цьому скаржник вважає, що перевірка матеріалів виконавчого провадження відбувалась на підставі звернення народного депутата ОСОБА_4 , який не є учасником виконавчого провадження, що суперечить вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». За таких підстав ОСОБА_2 просить визнати незаконними дії начальника ВДВС Комасюка Р.М. по винесенню вказаних постанов та просить такі постанови скасувати.
Також 19.04.2019 до Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшло клопотання представника скаржника адвоката Королюк О.В. про поновлення строку оскарження постанов від 19.03.2019, винесених у межах виконавчого провадження № 47082005. Клопотання мотивоване тим, що в період з 03.04.2019 по 08.04.2019 ОСОБА_2 перебував на лікуванні, а тому пропустив строк звернення до суду із даною скаргою з поважних причин.
Скаржник ОСОБА_2 та його представник адвокат Королюк О.В. у судове засідання не з`явились. Представник скаржника подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність. Також надала суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 47082005, державний виконавець провела усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» необхідні для виконання рішення суду дії, а саме: неодноразово викликала боржника до державного виконавця, накладала на боржника штраф за невиконання рішення суду, подавала до правоохоронних органів звернення про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України, виносила акти про неможливість виконання рішення суду за відсутності боржника. Крім цього, зазначає, що оскаржувані постанови не містять конкретизації порушень, вчинених державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження, та детального обґрунтування таких порушень. Також вказала, що стягувач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.11.2017 ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а натомість подавала звернення у всі можливі органи державної влади та управління.
Стягувач ОСОБА_1 вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити, так як, на думку стягувача, відсутність боржника за місцем проживання згідно зі ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не є підставою для закриття виконавчого провадження. При цьому ОСОБА_1 вважає, що боржник навмисно затягує виконання рішення суду своїми протиправними діями, а саме: подавав касаційну скаргу на рішення суду, яку не задоволено; змінює місце проживання і живе поперемінно то на дачі в с. Суботівка Могилів АДРЕСА_2 Вінницької області, то у місті; вчиняє дії для зміни власника квартири - дарування квартири. Стягувач вважає, що державний виконавець повторно мав викликати боржника і дочекатись закінчення кримінального провадження, а також, що до участі у розгляді скарги має бути залучена ОСОБА_5 , яка на даний час є власником квартири. Разом з тим підтвердила, що державний виконавець в межах виконавчого провадження не допускала бездіяльність. Також ОСОБА_1 вказала, що невиконання рішення суду порушує її право на безпечне проживання у будинку. Не заперечувала, що до суду із скаргою на постанову про закриття виконавчого провадження не зверталась. Вказала, що не робила цього, так як боржник до суду не з`являється, а суд не завжди ухвалює рішення на її користь.
Начальник Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькі області Комасюк Р.М., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився без повідомлення причин неявки. Вказане згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши стягувача, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи за загальним правилом можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Частини 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначають, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Суд встановив, що 23.03.2015 Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області видав виконавчий лист № 138/3205/14-ц (далі виконавчий лист) про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власні кошти вжити заходів щодо демонтажу незаконної прибудови до балкону квартири АДРЕСА_1 . Рішення, за яким виданий даний виконавчий лист, набрало законної сили 10.02.2015, а відтак строк пред`явлення виконавчого листа до виконання мав би закінчитись 11.02.2016.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, стягувач за виконавчим листом Поперечнюк Наталія Іванівна 01.04.2015 пред`явила виконавчий лист до виконання до Відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції. Постановою державного виконавця Салій Л.А. від 01.04.2015 по виконанню виконавчого листа відкрите виконавче провадження № 47082005. Відтак строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний.
Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно рішення суду не виконали.
Частина 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Аналогічна вимога міститься і в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду скарги).
Так, згідно з актами державного виконавця від 04.01.2016, 14.01.2016, 29.01.2016 державний виконавець виходив на дільницю за місцем розташування незаконної прибудови за адресою: АДРЕСА_2 . Під час таких виходів було встановлено, що рішення суду не виконане, боржники демонтаж балкону не провели.
За наслідками таких актів постановами державного виконавця від 04.01.2016, 14.01.2016 на боржника ОСОБА_2 були накладені штрафи у розмірі 340,00 грн., 680,00 грн.
Також на адресу боржника неодноразово направлялись зобов`язання з вимогою виконати рішення суду та демонтувати незаконну прибудову до балкону.
Крім цього, 29.01.2016 на адресу начальника Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було направлене подання (повідомлення) державного виконавця про притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Однак відповідно до висновку за результатами розгляду такого подання від 05.02.2016 ознаки кримінального правопорушення у діях ОСОБА_2 відсутні. Не погоджуючись із таким висновком, державний виконавець 11.02.2016 направив до керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури лист із вимогою провести перевірку за фактом невнесення заяви про злочин до ЄРДР щодо ОСОБА_2
Також постановою державного виконавця від 24.03.2016 закрите виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_3 у зв`язку із смертю останньої.
Крім цього, відповідно до договору дарування від 10.04.2012 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . Вказане підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав № 33783714 від 10.04.2012. Згідно з актом державного виконавця від 02.09.2016 ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає.
За таких підстав державний виконавець ВДВС Білоус Г.А. 21.09.2016 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою суду від 19.10.2016 у задоволенні такої заяви відмовлено. Вказане також спростовує посилання стягувача на те, що ОСОБА_5 мала б бути залучена до участі у розгляді цієї скарги.
Актом від 20.11.2017 державний виконавець встановила, що боржник ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не проживає, а виконати рішення суду без його участі неможливо.
28.11.2017 на підставі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця виконавче провадження № 47082005 закінчене. Копії даної постанови направлені сторонам виконавчого провадження., зокрема, стягувачу ОСОБА_1
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Зважаючи на встановлені та викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що державним виконавцем на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вчинено всі передбачені даним законом дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду. А зважаючи на рішення суду, яким суд зобов`язав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власні кошти вжити заходів щодо демонтажу незаконної прибудови до балкону квартири АДРЕСА_1 , суд також погоджується, що таке рішення не може бути виконане без участі боржника.
Крім того, 15.12.2017 ОСОБА_1 звернулась до начальника ВДВС Комасюка Р.М. із скаргою на вказану вище постанову. За наслідками розгляду скарги 26.12.2017 ОСОБА_1 направлений лист, в якому повідомлено, що державними виконавцями ВДВС проведені виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також роз`яснено, що ОСОБА_1 може звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Однак, як пояснила у судовому засіданні сама ОСОБА_1 , із такою заявою вона до суду не зверталась. Підставою цього вказала, що боржник до суду не з`являється, а суди не сприяють їй у виконанні рішення суду та не завжди ухвалюють рішення на її користь.
Вказані вище обставини свідчать, що після винесення державним виконавцем постанови від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був поновлений. Датою закінчення такого строку відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» є 29.11.2018, так як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік.
Повторно ОСОБА_1 виконавчий лист до виконання не пред`являла та, як зазначалось вище, правом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження у спосіб, встановлений чинним законодавством, не скористалась.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
З системного аналізу даних норм вбачається, що будь-які процесуальні рішення можуть бути прийняті у виконавчому провадженні лише в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Разом з тим, в порушення даних вимог закону начальник ВДВС Комасюк Р.М. 19.03.2019 виніс постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 8/15.30-46/1 та постанову про скасування процесуального документу. Даними постановами визнана недійсною та скасована постанова про закінчення виконавчого провадження № 47082005 від 28.11.2017. Постанови від 19.03.2019 мотивовані тим, що робота державного виконавця ВДВС Білоус Г.А. з питань організації роботи щодо вжиття заходів стосовно виконання виконавчого провадження № 47082005 проведена на неналежному рівні.
Однак встановлені та викладені судом вище обставини суперечать такому висновку начальника ВДВС Комасюка Р.М., так як вбачається із прийнятих у даному виконавчому провадженні процесуальних рішень та вчинених ним дій, державний виконавець вживав усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для примусового виконання рішення суду. Проте здійснити таке виконання без участі боржника неможливо, оскільки рішенням суду саме на нього та за його кошти покладено обов`язок здійснити демонтаж незаконної прибудови. Крім того, як свідчать матеріали виконавчого провадження, квартира, в якій здійснена прибудова, на даний час належить іншому власнику, ОСОБА_2 у даній квартирі не проживає та тривалий час перебуває на лікуванні у зв`язку із онкозахворюванням.
Крім цього, про належне виконання своїх посадових обов`язків державним виконавцем у даному виконавчому провадженні зазначав і сам начальник ВДВС ОСОБА_6 ., надаючи відповідь на скаргу ОСОБА_1 , а також під час оперативної наради при начальнику Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.03.2019 щодо розгляду звернення народного депутата ОСОБА_4 від 26.02.2019. Не заперечувала й факт відсутності бездіяльності державного виконавця в судовому засіданні і сама ОСОБА_1 .
При цьому суд погоджується і з твердженнями скаржника щодо невмотивованості оскаржуваних постанов з такої підстави: як вбачається з їх змісту, начальником ВДВС Комасюком Р.М. перелічено всі дії, які були вжиті державними виконавцями під час здійснення виконавчих дій, проте не викладено жодного посилання на обставини чи бездіяльність, які б вказували на те, що саме не вчинено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, а відтак й що стало підставою для визнання роботи державного виконавця незадовільною та мало наслідком скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
Також у рішенні від 28.06.2018 у справі «Осовська та інші проти України» ЄСПЛ вкотре визначив, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності. Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.
Враховуючи, що виконання рішення суду є складовою частиною правосуддя, суд вважає, що дотримання принципу юридичної визначеності має відбуватись і на стадії виконання судового рішення.
Так як постановою державного виконавця від 28.11.2017 виконавче провадження № 47082005 закінчене, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 29.11.2018, стягувач повторно не пред`являла виконавчий лист до виконання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 мав обґрунтовані підстави вважати постанову від 28.11.2017 остаточним рішенням та сподіватись, що виконавче провадження вже остаточно закінчене та відновлюватись не буде.
Докази про наявність особливих та непереборних обставин, які б надавали підстави для скасування цієї постанови, суду не надавались. Суд не вважає, що звернення народного депутата ОСОБА_4 є такими обставинами. Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» депутатське звернення є лише пропозицією, а не зобов`язанням народного депутата здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян. Так само і на оперативній нараді при начальнику Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не було вирішено скасувати постанови від 28.11.2017. Начальника ВДВС Комасюка Р.М. було лише зобов`язано здійснити контроль за рішеннями державного виконавця під час виконання виконавчого листа. Вказане також спростовує посилання скаржника, що оскаржувані постанови прийняті начальником ВДВС Комасюком Р.М. на підставі звернення народного депутата.
За викладених вище у сукупності підстав суд вважає, що постанови начальника ВДВС Комасюка Р.М. від 19.03.2019, постановлені у виконавчому провадженні № 47082005, є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому суд приходить до висновку, що неправомірними є саме постанови від 19.03.2019, а не дії начальника ВДВС Комасюка Р.М. по винесенню таких постанов.
При цьому суд вважає, що такий спосіб захисту прав скаржника є належним способом, так як постанова про відновлення виконавчого провадження в матеріалах виконавчого провадження відсутня.
Разом з тим, скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а не самостійно усуває таке порушення.
Щодо поновлення строку на звернення зі скаргою суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18 зроблено висновок щодо застосування норм права та визначено, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу.
Враховуючи, що процесуальні кодекси, які набрали чинності 15.12.2017, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України є уніфікованими і п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України також передбачає десятиденний строк звернення до суду із скаргою, суд вважає, що такий висновок має застосовуватись і до оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ загального суду, а відтак на подання скарги ОСОБА_2 мав 10 календарних днів.
Як вбачається із наданих скаржником документів, зокрема, конверта та роздруківки із офіційного сайту Укрпошти, оскаржувані постанови ОСОБА_2 отримав 25.03.2019. Строк на оскарження таких постанов закінчився 04.04.2019. Із даною скаргою до суду ОСОБА_2 звернувся лише 08.04.2019, тобто із пропуском десятиденного строку. Однак, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_2 є онкохворим та перебуває під наглядом лікарів і періодично проходить лікування. Так, в період з 03.04.2019 по 08.04.2019 ОСОБА_2 також знаходився на амбулаторному лікуванні, а тому не мав можливості звернутись із скаргою до суду та захистити свої права. Вказане підтверджується довідками медичних закладів № 208 від 18.04.2019 та № 29 від 10.04.2019. З урахуванням викладеного, зважаючи на клопотання представника скаржника про поновлення строку на звернення зі скаргою та з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, суд вважає за доцільне поновити такий строк.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11 ч. 1, 22 ч. 1, 2, 23 ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 11 ч. 1, 2, 18 ч. 1, 63 ч. 3, 74 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України», ст.ст. 447, 449-453, 258-261 ЦПК України суд, -
Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження дій та постанов начальника Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Комасюка Р.М. від 19.03.2019 в межах виконавчого провадження № 47082005.
Скаргу ОСОБА_2 на дії та постанови начальника Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Комасюка Р.М. від 19.03.2019 в межах виконавчого провадження № 47082005 задовольнити частково.
Визнати неправомірними постанови начальника Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Комасюка Р.М. від 19.03.2019 про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 8/15.30-46/1 та про скасування процесуального документа, постановлені в межах виконавчого провадження № 47082005.
Зобов`язати начальника Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Комасюка Р.М. скасувати постанови від 19.03.2019 про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 8/15.30-46/1 та про скасування процесуального документа, постановлені в межах виконавчого провадження № 47082005.
В іншій частині скарги відмовити.
Могилів-Подільському міськрайонному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області повідомити Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області та ОСОБА_2 про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення, шляхом подання апеляційної скарги через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Лисенко

Повне судове рішення складене 23.05.2019