Провадження № 2/470/113/19
Справа № 470/137/19
17 квітня 2019 року смт. Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
27 лютого 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача в якому зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, проте не проживає в ньому з 2009 року. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, він просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком.
Позивач в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав .
Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.
З матеріалів справи, а саме копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що позивачу на праві власності належить житловий будинок зі всіма господарськими і побутовими спорудами та будівлями загальною площею 90,9 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.3).
Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 22 лютого 2019 року № 294, у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач (а.с.4).
Однак з довідки №293, виданої 22 лютого 2019 року виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_2 , 1978 року народження , за вказаним місцем реєстрації не проживає з 2009 року (а.с.5). Зазначене підтверджується також актом обстеження місця проживання, складеного та затвердженого депутатом Висунської сільської ради від 22 лютого 2019 року (а.с.6).
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб .
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених правових норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.
Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач без поважних причин не проживає у будинку належному позивачу більше трьох років, з 2009 року, проте зареєстрований в ньому, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому нерухомим майном, на підставі ст.391 ЦК України суд доходить висновку про задоволення позову.
Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 274-279, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження ита проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 29.03.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя С. А. Луста