Справа № 240/301/19
Номер провадження № 2/240/172/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року смт. Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Щербак Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням:будинком № АДРЕСА_1, у зв'язку з його відсутністю у вказаному будинку без поважних причин понад один рік.

Дослідивши позовну заяву та документи, що до неї додані, вважаю, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України зважаючи на наступне.

Позовна заява, всупереч п.п. 2, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить:

- відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти - відповідача;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Крім того, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, до позовної заяви не додано доказів, що ОСОБА_2 є членом сім'ї (колишнім членом сім'ї) позивача.

Суд звертає увагу, що за вимогами ч. 8 ст. 43 та ч. 5 ст. 95 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 02-31/778 від 18.03.2019 року, членами сім'ї позивача - ОСОБА_1 зазначено: чоловік - ОСОБА_3, 1952 року народження, зять - ОСОБА_2, 1984 року народження, та онука - ОСОБА_4, 2011 року народження.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Також, відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Крім того, частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

З позовної заяви, та доданих до неї матеріалів, не вбачається, з ким саме - батьком чи матір'ю, на теперішній час проживає малолітня ОСОБА_4, та де саме відвідує навчальний заклад та інше.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

Наведена позиція закріплена у національному законодавстві, а саме: згідно частини четвертої та п'ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Оскільки, малолітня ОСОБА_4, 2011 року народження, зареєстрована разом зі своїм батьком, якого позивач хоче визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, отже, цей спір безпосередньо стосується права неповнолітньої на користування житлом, а тому, у відповідності до статті 19 СК України, участь органу опіки та піклування у розгляді такої справи є обов'язковою.

З огляду на викладене, відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки шляхом: подачі позовної зави та доданих до неї документів, приведених у відповідність до вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Щербак