Справа № 930/2402/19
Провадження №2/930/924/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

19.09.2019 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В Немирівський районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У своїй заяві позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку що належала ОСОБА_3 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Справа позовного провадження характеризується наявністю двох сторін з протилежними інтересами і спірністю їх майнових та особистих немайнових правовідносин, які передаються на розгляд суду.

Отже, передумовою звернення до суду в порядку позовного провадження є наявність спірних правовідносин та необхідність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, здійснення, яких є неможливим без судового втручання.

Відповідачем в позові зазначено Ковалівську сільську раду, Немирівського району, Вінницької області, однак зі змісту позову вбачається, що доказів на підтвердження зазначених обставин в порушення п.5 ст.177 ЦПК України позивачем не надано, а саме: відсутні посилання на докази, які підтверджують наявність спору саме між сторонами в частині визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що у зв`язку з відсутністю оригіналів документа на частку (пай) нотаріусом було повідомлено, що оформлення спадщини неможливе в органах нотаріату, а лише у разі звернення з відповідним позовом до суду.

Згідно п. 23Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року- свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Про це указано і в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо деяких спірних питань застосування норм цивільного процесуального права від 10.07.2012 року.

Оскільки, законодавством України передбачений порядок отримання нерухомого майна у власність в порядку спадкування за законом чи заповітом, тому у позивача існують усі умови для реалізації цього права, вважаю, що позивач повинен (зобов`язаний відповідно до ст.1297 ЦК України) письмово звернутися до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухомість (заявою про прийняття спадщини).

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутність у матеріалах позову письмового звернення позивача до нотаріуса про прийняття спадщини (заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину), позбавляє суд дійти до висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення про порушення або невизнання спадкових прав позивача.

Також не зазначено, чому позивач не отримав відмову нотаріуса саме у вигляді постанови нотаріуса, що треба належним чином обґрунтувати.

Відповідно до п. 3 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи викладене, вважаю, що підставою для звернення до суду є письмова відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину (видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухомість, з зазначенням причин відмови вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження своїх позовних вимог і наявності правового характеру спору (наявності спору про право), надати письмову відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину (постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій), письмове звернення до нотаріуса(заяву про прийняття спадщини), та обгрунтувати свої позовні вимоги в частині виниклого спору між нею та відповідачем.

Також позивач зазначає, що окрім неї інші спадкоємці на спадщину відсутні та жодним чином не підтверджує дані обставини. На огляд суду не надано доказів хто ще має право на спадщину за законом чи заповітом, чи такі спадкоємці відсутні. Посилаючись на заповіт у прохальній частині позову позивач просить визнати за нею право власності на в порядку спадкування на спадщину за законом.

Також ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358 .

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог даної Постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму 1 «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму 2 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності»

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

З огляду на те, що позовна заява хоча і містить ціну позову 25821,71 гривень, однак відсутні докази на підтвердження її розміру (звіт про оцінку майна), а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно.

Окрім того при вивчені матеріалів позову встановлено, що позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_2 і на підтвердження його особи до матеріалів позову додано копію ордеру про про надання правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника скаржника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи

В контексті наведеного слід додати, що Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі №811/1507/18, зокрема у п.24 постанови, зазначив, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді, або довіреністю.

Відповідно до п.п.5, 8 ч. 3 ст. 157 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Зокрема, в порушення вимог ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено:

1) повних анкетних данних сторін, зокрема: число місяць рік народження;

2) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

3) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження своїх позовних вимог і наявності правового характеру спору (наявності спору про право), надати письмове звернення до нотаріуса (заяву про прийняття спадщини та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії), обґрунтувати свої позовні вимоги в частині виниклого спору між ним та відповідачем, надати звіт про оцінку майна, надати докази про наявність чи відсутність інших спадкоємців та зазначити про відсутність таких ( довідка сільської ради), надати оригінал адвокатського ордеру, обґрунтувати свою вимогу в прохальній частині позову в частині порядку спадкування.

Тому суд, відповідно до ст. 185 ЦПК України вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 318, ч.4 - 6 ст. 259, ст. 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену заяву.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Царапора