пр. № 6/759/223/19
ун. № 759/2001/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Гуріної Д.І. про примусове входження до житла боржника у справі № 2-1973/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. головний державний виконавець Гуріна Д.І. повторно звернулася до суду із вищевказаним поданням, в якому просить суд надати дозвіл примусово проникнути до житла ОСОБА_3, яке належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з метою забезпечення захисту інтересів стягувача та повного фактичного виконання виконавчого листа №с2-1973 виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.05.2007 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2007 і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ті підстави, що у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №2-1973 від 08.05.2007, виданий Святошинським районним судом м. Києва. Проте, боржник умисно створює перешкоди у проведенні виконавчих дій, шляхом недопуску державного виконавця до квартири, на яку слід звернути стягнення, затягує час проведення виконавчих дій та умисно ухиляється від виконання рішення.

Представник Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2007 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №11174282 (а.с. 99).

Встановлено, що 24.04.2017 винесено постанову про арешт всього нерухомого майна боржника, та внесено відомості до відповідних реєстрів.

Згідно довідки, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації від 17.05.2017 №062/14-5768 (И-2017) згідно з даними реєстрових книг Київського міського бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.12.2004 р.

Встановлено, що неодноразово державний виконавець здійснювала вихід на вищевказану адресу, однак двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти державного виконавця.

Загальна сума заборгованості за виконавчим листом станом на 01.11.2018 згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 23.11.2018 складає 120 143,82 грн.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов'язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Однак, відомості про отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, які б направлялися на його адресу, зазначену у виконавчому документі, в матеріалах подання відсутні, а також відсутні дані про направлення боржнику будь-яких повідомлень та викликів державного виконавця. При цьому суд звертає увагу, що виклики, копії яких долучено до матеріалів справи, датовані 20.04.2017 р., 29.11.2017 р. та 04.09.2018 р. без надання підтверджень їх направлення та вручення. Крім того, відсутні докази направлення таких викликів, починаючи з вересня 2018 року по день звернення до суду з даним поданням.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Гуріної Д.І. про примусове входження до житла боржника у справі № 2-1973/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: