У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Малюк В.М., за участю секретаря Матіко Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Джуган Наталії Богданівни, про відвід головуючого судді Малюк В.М., у справі № 308/13073/18, за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Джуган Наталія Богданівна до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Джуган Наталія Богданівна до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, про стягнення коштів.

16.11.2018 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В подальшому, відповідно до розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 402 від 26.03.2019 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали вказаної справи підлягали повторному автоматизованому перерозподілу у зв'язку з закінченням п'ятирічного строку повноважень судді Світлик О.М.

Відповідно до протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2019 року, головуючим суддею визначено Малюк В.М. та передано дані матеріали для розгляду.

22.04.2019 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката - Джуган Н.Б. до суду надійшла заява про відвід головуючого по цивільній справі, яку адвокат мотивує тим, що суддя Малюк В.М. не може розглядати дану справу, оскільки ним розглядалась аналогічна (поєднана з нею) справа №308/5161/18 за заявою ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про роз'яснення постанови Ужгородського міськрайонного суду від 05.05.2010 року по справі №2а-410/10, якою позов задоволено, якою визнано дії відповідача протиправними та зобов'язано зробити перерахунок та виплатити недоплачену щорічну компенсацію, за шкоду спричинену здоров'ю, допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ии мінімальних заробітних плат на день виплати за 2008р. та 2009 р. Однак, ухвалою суду від 19.09.2018 року по справі № 308/5161/18, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Заявниця вважає, що оскільки в даній ухвалі, суддя Малюк В.М. вже оцінив всі обставини, що повинні бути оцінені судом при розгляді справи № 308/13073/18, а саме дійшов висновку, про те що постанова Ужгородського міськрайонного суду від 05.05.2010 року по справі №2а-410/10 виконана належним чином, з чим вона не погоджується, вважає, що є всі обґрунтовані підстави, вважати головуючого суддю по справі №308/13073/18 упередженим.

Вивчивши подану заяву з додатками та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (п. 5 ст. 36 ЦПК України).

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз'яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб'єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об'єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об'єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Таким чином, суд піддавши аналізу підстави для відводу у справі №308/13073/18, з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, вважає, що наявні об'єктивні компоненти, які змушують сторону сумніватися в неупередженості суду незалежно від його поведінки, оскільки вони не залежать від волі самого суду, однак об'єктивно існують, зокрема прийняття суддею рішення у справі 3308/5161/18 і дослідження судом обставин, що повинні бути оцінені судом при розгляді справи №308/13073/18, від так з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, заяву про відвід судді слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260,261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Джуган Наталії Богданівни про відвід судді Малюк В.М. - задоволити.

Цивільну справу №308/13073/18 за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Джуган Наталія Богданівна до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, про стягнення коштів, передати до канцелярії суду для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду даної справи іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк