ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4765/19 Справа № 201/8396/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року по справі за позовом комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення і судових витрат,

в с т а н о в и л а:

13 червня 2017 року КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення і судових витрат.

Вказували, що з відповідачами не укладено договір на водопостачання і водовідведення, але на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок і встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг до їх обєкту нерухомості в АДРЕСА_1, під час планової перевірки стану виконання умов цього договору за вказаною адресою, абонентом по якій є відповідач ОСОБА_1, виявлено, що поставлена відповідачам вода і водовідведення належним чином не обліковується, оплати за спожиті послуги водопостачання і водовідведення немає, внаслідок чого водопостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт, надсилалися попередження, є заборгованість по сплаті спожитого водопостачання і водовідведення.

Зазначали, що відповідальність за завдання збитків, завдання цієї шкоди і заборгованість згідно з умов договору та закону повинні нести відповідачі. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування водопостачанням і водовідведенням відповідачами, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків за тривалий період станом на 31 березня 2017 року складає 25.935 грн.20 коп.

Вказували також на те, що строк позовної давності не є пропущеним, оскільки зверталися раніше з заявою про видачу судового наказу.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на їх користь заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 41.630 грн. 99 коп., з яких 25.935 грн.20 коп. - сума основного боргу, 2.346 грн. 03 коп. - сума 3% річних та інфляційне збільшення 13.349 грн. 76 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1.600 грн.;

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року в задоволенні позову КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що згідно вимог законодавства у період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку води і теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинні включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якщо споживачем не укладено договір з виконавцем послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій самостійно виконує періодичну повірку та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованим підприємствам;відповідач був повідомлений про строк допуску в експлуатацію його лічильника та про необхідність його повірки; лічильник відповідачів не пройшов періодичну повірку, тому у позивача відсутній обовязок враховувати показання такого лічильника при справлянні плати за водопостачання та водовідведення у спірний період.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив залишити рішення місцевого суду без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем у квартирі відповідачів встановлений та опломбований лічильник холодної води, про що складений акт, де вказано, коли повинна відбутися наступна повірка лічильника. У встановлений строк повірка лічильника здійснена не була. У звязку з цим КП «Дніпроводоканал», починаючи з 2001 року по 31 березня 2017 року, нараховувало відповідачам плату за послуги згідно із діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а не за показаннями лічильника, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача станом на 31 березня 2017 року склала 25.935 грн.20 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що проведення повірки побутових лічильників, в тому числі, демонтаж транспортування і монтаж покладається на підприємство, яке надає послуги водопостачання; вимоги позовної заяви не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність») засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобовязані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту допуска в експлуатацію квартирного лічильника холодної води проведено технічний огляд вузла обліку холодної води у споживача ОСОБА_1 АДРЕСА_2 лічильник води допущено в експлуатацію по 07 серпня 2005 року.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

До складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі №6-60цс15.

Зважаючи на наведені норми права, періодична повірка лічильника не входить до складу тарифів КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, є складовою тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених договорів, проте відповідач не надав доказів укладення відповідного договору з підприємством, яке надає йому послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та у випадку наявності такого договору доказів звернення до відповідного підприємства з приводу виконання робіт з періодичної повірки лічильника води АДРЕСА_3.

За таких обставин, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що згідно вимог законодавства у період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку води і теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинні включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якщо споживачем не укладено договір з виконавцем послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій самостійно виконує періодичну повірку та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованим підприємствам, підстави покладення обовязку з повірки лічильника на КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відсутні.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з рішення суду.

Системний аналіз статей 524, 533-535 і 625 ЦК України дає підстави для висновку, що грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України і містить загальні правила відповідальності щодо усіх видів грошових зобов'язань.

Оскільки у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону.

Відповідні висновки щодо застосування норм права висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №14-16цс18.

Враховуючи вищенаведені норми права, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2016 року по березень 2017 року на користь КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради в сумі 11.560 грн. 08 коп., з яких: основний борг 7.112 грн.05 коп., інфляційне збільшення 3.646 грн.34 коп., 3% річних 801 грн. 69 коп.

При визначенні періоду, за який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення, колегія суддів виходить з того, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська на час розгляду даної апеляційної скарги перебуває цивільна справа №201/1276/16-ц за позовом КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. У вказаній справі КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради просить стягнути з ОСОБА_1, як з власника АДРЕСА_4 заборгованість за послуги з водопостачання за період з 26 березня 2009 року по 01 січня 2016 року, тому вимоги позовної заяви в частині стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача за вказаний період задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позовних вимог, тому з урахуванням наведеного, рішення суду як постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради судові витрати за розгляд справи у розмірі 800 грн. з кожного (в суді першої інстанції 1.600 грн. та за звернення з апеляційною скаргою 2.400 грн.)

Колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради звернулося до апеляційного суду з орієнтовним розрахунком судових витрат (а.с.43-44,т.2), в якому зазначало, що розмір судових витрат, понесених підприємством на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 4.000 грн.

На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги на умовах аутсорсингу укладений 15 березня 2018 року між КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради та адвокатським обєднанням Лекс Таліон в особі керуючого партнера ОСОБА_6В.(а.с.45-47).

Всупереч вимог ст.137 ЦК України апелянтом не надано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості та не надано доказів сплати грошових коштів за умовами договору від 15 березня 2018 року. Таким чином, підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року скасувати.

Позов комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення і судових витрат задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4) на користь комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення і судових витрат за період з 01 січня 2016 року по березень 2017 року в розмірі 11.560 грн.08 коп., з яких: основний борг 7.112 грн.05 коп., інфляційне збільшення 3.646 грн.34 коп., 3% річних 801 грн.69 коп.

В задоволенні інших позовних вимог комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4) на користь комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради () судові витрати в розмірі по 800 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_7