Ухвала

19 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 495/3345/15-ц

провадження № 61-6675ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про визнання недійсними договорів дарування і витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня

2017 року.

У заяві, доданій до касаційної скарги, заявник просить поновити строк

на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Одеської області

від 12 жовтня 2017 року, посилаючись на те, що копію оскарженого судового рішення він отримав 26 березня 2019 року.

За загальним правилом процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд знайде підстави для його поновлення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до частини третьої статті 394 ЦПК України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вказана норма призначена для забезпечення принципу юридичної визначеності.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Із змісту ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року вбачається, що сторони були повідомлені належним чином про судовий розгляд справи, у судове засідання сторони не з'явилися. У відповідності

до частини другої статті 305 ЦПК України (2004 року) неявка сторін

не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення через майже півтора року з дня складання тексту ухвали Апеляційного суду Одеської області

від 12 жовтня 2017 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29 листопада 2017 року. Заявник не навів обставин, які перешкоджали йому отримати копію оскарженого судового рішення в суді до 26 березня 2019 року. Зазначене свідчить про те, що заявник не цікавився рухом справи у судах і пропустив процесуальний строк на оскарження ухвали суду апеляційної інстанції (не є такою, що перешкоджає провадженню у справі) за відсутності об'єктивних перешкод.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не є особою, яка не була повідомленою про наявність справи у провадженні суду та розгляд справи судом.

Наявності обставин непереборної сили, які могли завадити на протязі майже півтора року належному поданню касаційної скарги на судове рішення, заявником не доведено.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви

про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Одеської області

від 31 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про визнання недійсними договорів дарування та витребування майна і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников