Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 274/4747/16-ц

провадження № 61-25709св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

ОлійникА. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області в особі органу опіки та піклування,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2017 року у складі судді Хуторної І. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Гансецької І. А., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області в особі органу опіки та піклування,простягнення аліментів.

Позов обгрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає.

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дитини.

Зустрічний позов обгрунтовано тим, що матір дитини рішення органу опіки та піклування про встановлення днів побачень з сином не виконує, тому просить зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у його спілкуванні з сином та визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року, первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00 грн щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року до 31 жовтня 2016 року, та з 01 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дитини задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у вільному спілкуванні з сином. Визначено такі способи участі ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- побачення батька з дитиною двічі на місяць, з 17:00 год п'ятниці до 18:00 год неділі, через один тиждень, за місцем проживання батька, з можливістю відвідування загальнодоступних місць без присутності матері дитини, за попереднім її повідомленням про місце знаходження дитини;

- побачення батька з дитиною щосереди з 17:00 год до 19:00 год за місцем проживання батька, з можливістю відвідування загальнодоступних місць без присутності матері дитини, за попереднім її повідомленням про місце знаходження дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини у літній період, зокрема у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення, без присутності матері, один раз на рік протягом 30 календарних днів, за погодженням з матір'ю періоду відпочинку та її повідомленням про місце відпочинку. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що встановлюючи відповідний спосіб участі батька у вихованні сина, на перше місце ставилися інтереси дитини. Суд визначив за доцільне встановити побачення батька з сином за відсутністю матері не за місцем її проживання, врахувавши позитивні характеристики ОСОБА_5, належні умови для перебування дитини за його місцем проживання, а також те, що баба дитини (матір відповідача ОСОБА_5), яка проживає з відповідачем, є педагогом.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення зустрічного позову, просить скасувати судові рішення в цій частині та ухвалити нове рішення, яким визначити такий спосіб участі ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення батька з дитиною в першу, третю суботу та другу, четверту неділю місяця з 11:00 год до 17:00 год, за місцем проживання дитини у присутності її матері, а також з можливістю відвідувати загальнодоступні місця та місце постійного проживання батька у присутності матері дитини за попереднім її повідомленням та погодженням. Побачення батька з дитиною щосереди з 17:00 год до 19:00 год за місцем проживання дитини у присутності матері дитини, а також з можливістю відвідування загальнодоступних місць та місця постійного проживання батька, у присутності матері дитини за попереднім її повідомленням та погодженням.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що зустрічний позов зводиться до зміни місця проживання дитини.

Позивач за первісним позовом не чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином, однак проводження батьком часу з сином без її присутності є необґрунтованим, з огляду на те, що присутність матері під час зустрічей батька з сином обумовлена його віком, оскільки дитині на час розгляду справи у суді першої інстанції виповнилося чотири роки.

Суди першої та апеляційної інстанцій взяли до уваги висновок органу опіки та піклування, який є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини, оскільки згідно з положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, статей 7, 141, 159 СК України під час вирішення спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися в першу чергу інтереси дитини.

Вирішуючи питання про встановлення щотижневих побачень дитини з батьком у період з 17:00 год до 18:00 год у неділю, порушено рівність батьків на участь у вихованні дитини.

Заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, щорішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, від якого у сторін є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю (а. с. 5, 6, 9).

Бердичівською районною державною адміністрацією в особі органу опіки та піклування видано розпорядження від 28 вересня 2016 року, згідно з яким встановлено такі способи участі ОСОБА_5 у вихованні сина: побачення у неділю з 10:00 год до 17:00 год, у середу та п'ятницю з 17:00 год до 19:00 год (а. с. 51).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 не у повному обсязі виконує встановлений рішенням органу опіки та піклування порядок участі батька у вихованні сина, оскільки заперечувала проти побачень батька та дитини без її участі.

Згідно з довідками Бердичівської центральної міської лікарні від 26 серпня 2016 року № 182, 228 ОСОБА_5 на обліку у наркологічному кабінеті чи під наглядом психіатра не перебуває (а. с. 50).

За місцем проживання ОСОБА_5 має позитивну характеристику (а. с. 53-55).

Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 12 січня 2017 року по АДРЕСА_1 дитина має власну кімнату у двоповерховому будинку з п'яти кімнат, умови проживання задовільні. Дитину забезпечено одягом, взуттям, продуктами харчування, дитячими іграшками.

За вказаною адресою зареєстровано та постійно проживають ОСОБА_6, ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_8 (а. с. 78).

Відповідно до акта Служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 12 січня 2017 року щодо умов проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_2, кімнати в одноповерховому будинку з чотирьох кімнат облаштовано необхідними речами, є окрема кімната для ОСОБА_6, а матеріально-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам.

За вказаною адресою постійно проживає ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_9 (а. с. 79).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із встановлених у справі фактичних обставин, що ОСОБА_4 створює перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні сина, органомопіки та піклування надано висновок про встановлення порядку участі батька у вихованні сина, який потребує спілкування з батьком, що відповідає інтересам дитини, з урахуванням його віку, стану здоров'я, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, тому суд визначив порядок участі позивача ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши дні та години побачень, враховуючи інтереси дитини.

Згідно із статтею 400 ЦПК України установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

Доводи касаційної скарги про проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є необгрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 згідно з положеннями частини другої статті 157 СК України не довела неспроможність відповідача спілкуватися з дитиною та доглядати за нею самостійно, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що батько має позитивну характеристику, має житло, належним чином облаштоване для потреб дитини.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що матір дитини, за погодженням сторін, не позбавлена можливості бути присутньою під час зустрічей батька з дитиною.

Суди першої та апеляційної інстанцій, встановлюючи відповідний порядок спілкування позивача з сином, виходили із фактичних обставин справи та врахували інтереси дитини, її вік, стан здоров'я та ставлення батьків до виконання своїх обов'язків.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_4 із ухваленими у справі судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи, повно та всебічно дослідили докази у справі, надали їм належну оцінку, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову частково.

Аргументи та доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів щодо визначеного способу спілкування з дитиною та участі батька у її вихованні, а також, що визначений судом спосіб спілкування дитини та батька не відповідає інтересам дитини.

Верховний Суд зауважує, що перевіряючи доводи касаційної скарги виходить з інтересів дитини.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик