Дата документу 09.04.2019 Справа № 333/6269/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 333/6269/17 Головуючий у 1 інстанції Кулик В.Б.
Провадження №22ц/807/1192/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою із зміною часток, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою із зміною розміру часток.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона та ОСОБА_5 є співвласниками житлової квартири за адресою АДРЕСА_1, кожному належить Ѕ частки квартири. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2009 року вже визначався порядок користування квартирою і згідно з рішенням суду у користування позивача була виділена кімната, площею 17,1 кв.м., а у користування відповідача була виділена кімната, площею 12,5 кв.м., кухня, ванна, туалет та коридор були залишені у спільному користуванні сторін. Однак поза увагою суду залишились ще 3 комори та балкон, а оскільки з приводу користування цими приміщеннями виникають суперечки та немає жодного рішення суду, то позивач була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом, й просила визначити порядок користування приміщеннями та перерахувати ідеальні частки у відповідності до фактичних часток належних сторонам відповідно до висновку експерта № 1 від 17.04.2018 року.

В подальшому представником позивача було змінено позовні вимоги та він просив визначити порядок користування балконом та трьома коморами, позначеними № 3, № 4, № 5, що розташовані у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, виділивши у користування позивача кімнату № 2, площею 17,2 кв.м., та виділивши у користування відповідача кімнату № 6, площею 12,5 кв.м., комору № 3, площею 0,3 кв.м., комору № 4, площею 0,4 кв.м., комору № 5, площею 1,7 кв.м., балкон, площею 0,89 кв.м., а всього приміщень загальною площею 15,79 кв.м., провести перерахунок розміру ідеальних часток співвласників до їх реального розміру, визнати за сторонами право власності на приміщення, які виділені їм у користування, а також в якості компенсації зміни розміру часток співвласників стягнути з позивача на користь відповідача 7 351 грн. 00 коп., стягнути із відповідача понесені судові витрати на загальну суму 15 480 грн. 00 коп. і в порядку зарахування зустрічних однорідних вимог стягнути із відповідача 8 129 грн. 00 коп., а частину понесених судових витрат зарахувати в якості компенсації зміни ідеальних часток.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в частині виділення їй у користування кімнати № 2, площею 17,1 кв.м., та залишення у загальному користуванні підсобних приміщень: коридору № 1, кухні № 7, ванни № 8, туалету № 7 - закрито. В задоволенні іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, посилалась на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції. Зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції не викладено мотиви чи взяв до уваги районний суд доводи сторін про відновлення комор, чи відхилив їх і з яких підстав. Зазначає, що суд був зобов'язаний призначити додаткову експертизу, та роз'яснити їй, як учаснику судового процесу наслідки не вчинення процесуальних дій.

Просила: призначити у даній справі додаткову експертизу, проведення якої доручити експерту Кобець Ю.В., на вирішення якої поставити питання про усунення неясності висновку експерта№1 від 17 квітня 2018 року, в частині невідповідності зображення комор №3, №4 та №5 на фото таблицях їх відображенню у технічному паспорту БТІ.

Надати позивачу реквізити депозитного рахунку Запорізького апеляційного суду, для внесення компенсації частки квартири відповідачу ОСОБА_5, у розмірі 7351 грн.

Скасувати повністю рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Визначити порядок користування балконом та трьома коморами позначеними №3, №4, №5, які розташовані у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, виділивши їх у користування відповідача.

Виділити у користування ОСОБА_3 кімнату №2 площею 17,1 кв.м., загальною площею 17,1 кв.м.

Виділити у користування ОСОБА_5 кімнату №6 площею 12,5 кв.м., комору №3 площею 0,3 кв.м., комору №4 площею 0,4 кв.м., комору №5 площею 1,7 кв.м., балкон площею 0, 89 кв.м., загальною площею 15,79 кв.м.

Підсобні приміщення: коридор №1 площею 6,4 кв.м., кухню №7 площею 6,1 кв.м., ванну №8 площею 2,0 кв.м., туалет №7 площею 0,9 кв.м. загальною площею 15,4 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Провести перерахунок розміру ідеальних часток співвласників до їх реального розміру, визначеного висновком експерта №1 від 17 квітня 2018 року.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 13/25 частини квартири.

В якості компенсації зміни розміру часток співвласників у праві спільної часткової на квартиру, відповідно до визначеного висновком експерта №1 від 17.04.2018 року, з урахуванням додаткової експертизи, порядку користування квартирою, виплатити з депозитного рахунку суду ОСОБА_5 7351 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 всі судові витрати.

18 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 Вважає рішення суду першої інтонації законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи аргументи, викладені в апеляційній скарзі позивача, колегія суддів в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що клопотання про призначення додаткової експертизи не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.1 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи було встановлено, що саме судом експертиза по цій справі не призначалась, а висновок експерта, який проводив експертизу за замовленням ОСОБА_3 не був визнаний судом неповним або неясним, а отже, у колегії відсутні правові підстави для призначення додаткової експертизи.

Клопотання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про надання депозитного рахунку Запорізького апеляційного суду для внесення компенсації частки квартири відповідачу ОСОБА_5 у розмірі 7351 грн. не підлягають задоволенню як таке, що не передбачене чинним ЦПК України,так як позовна вимога у відповідності до ст.365 ЦК України про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника не заявлялася і судом першої інстанції не розглядалася.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, ухвалюючи рішення про закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в частині виділення їй у користування кімнати № 2, площею 17,1 кв.м., та залишення у загальному користуванні підсобних приміщень: коридору № 1, кухні № 7, ванни № 8, туалету № 7 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині вже були розглянуті та задоволені рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2009 року по справі № 2-343/09.

При цьому, колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги щодо того, що позовна зазначена позовна заява в справі № 2-343/09 подавалася з інших підстав та з іншим предметом, вона не стосувалася зміни розміру часток у праві власності.

Так, в матеріалах справи наявна копія рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя суду від 16 березня 2009 року, яким встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 48). А отже, твердження скаржника, що позов вирішувався стосовно іншого предмету та з інших підстав спростовується матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині перерахунку розміру ідеальних часток співвласників до їх реального розміру, визначеного на підставі висновку експерта № 1 від 17.04.2018 року, суд першої інстанції зазначив, що оскільки до загальної площі приміщень, котрі підлягали поділу між сторонами включені комори № 3, № 4, № 5, яких на час розгляду спору не існує, а отже розподіл часток між сторонами шляхом передання у власність відповідача комори № 3, № 4, № 5, котрих немає є невірним та не може враховуватись судом.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах та відповідає вимогам матеріального закону. Оскільки сторонами відсутність комор не спростована.

Окрім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що для виділу часток із спільної сумісної власності необхідне одночасне дотримання декількох умов, а саме, щоб із вимогою звернувся один із співвласників та частини, які просять виділити із спільної сумісної власності повинні бути такими, що їх можливо було розподілити у натурі, а у випадку неможливості такого поділу співвласник, котрий ініціював виділення може вимагати від інших співвласників відповідної матеріальної компенсації. І компенсація такої частки може бути надана лише за його згодою.

Разом з тим, оскільки із позовом звернувся один із співвласників, котрий вимагає не присудження йому компенсації частки у спільній власності, а навпаки просить присудити компенсацію іншому співвласникові й особа котрій пропонується присудити компенсацію не згодна на її отримання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що норми ст.ст. 358, 364 ЦК України не можуть бути застосовані в даному спорі.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до викладення обставин, що містяться в позовній заяві, і якимсуд першої інстанції дав правильну правову оцінку, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування обґрунтованого та законного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: