Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1241/15-ц
Провадження № 4-с/553/21/2019
У Х В А Л А

Іменем України

16.04.2019м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, в якій вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.12.2015 року по справі № 553/1241/15-ц, провадження 2/553/608/2015 стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_5 банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0040/74/72428 від 20.10.2006 року у розмірі 33 234,87 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 525 443,46 грн.), стягнуто солідарно судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

02.08.2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Полтави від 04.10.2016 року по справі № 553/1241-15 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54128874 про стягнення з ОСОБА_4 боргу (судовий збір) в сумі 3 654,00 грн.

07.11.2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Полтави від 04.10.2016 року по справі № 553/1241-15 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54128495 про стягнення з ОСОБА_4 боргу солідарно в сумі 525 443,46 грн.

Одночасно, з постановою про відкриття виконавчого провадження №54128495 державним виконавцем Кучик А.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника від 07.11.2017 року.

23 січня 2019 року від працівників АТ «УкрСиббанку» їй стало відомо, що до банку надійшла постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 26.12.2018 року відповідно до якої було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках відкритих в АТ «УкрСиббанк» на її імя, фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 а саме:

351005 АТ «УкрСиббанк» 7494 UAH;

351005 АТ «УкрСиббанк» 4873 UAH;

351005 АТ «УкрСиббанк» 1400 UAH;

351005 АТ «УкрСиббанк» 1301 UAH;

351005 АТ «УкрСиббанк» 1300 UAH;

В порушенні вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Кучик А.Ю., копію постанови про відкриття виконавчого провадження №54128495, їй як боржнику на її адресу рекомендованим поштовим відправленням не надсилалося. Про те, що Шевченківським ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області відкриті виконавчі провадження №№ 54128874, 54128495 скаржник дізналася лише 29.01.2019 року, після ознайомлення її представником з матеріалами виконавчого провадження №54128495. Крім того, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження її представником, їй стало відомо, що 03 січня 2018 року стягувач ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» звернувся до Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області з заявою про припинення стягнення, повернення виконавчих документів та зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідні заяви Шевченківським ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області були отриманні 09.01.2018 року про що в заявах маються відмітки про їх реєстрацію. Згідно п.1.ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У даному випадку, стягувач використав своє право та звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві ГТУЮ у Полтавській області з заявами про припинення стягнення, повернення виконавчого документу, та як наслідок скасування арешту з майна боржника. Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Проте, державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 взагалі проігноровані дані заяви стягувача про повернення виконавчого документу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 03 січня 2018 року та як наслідок, стягувачу на день подання скарги не повернуті виконавчі документи та арешт з майна боржника не скасований. Виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника від 26.12.2018 року, що на думку заявника є істотним порушенням законодавства щодо вимог до вчинення виконавчих дій, а дії виконавця є протиправними. Тобто, в рамках даного виконавчого провадження виконавцем продовжуються вчинятися виконавчі дії, що є не припустимим. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено засади виконавчого провадження, що включають і розумність строків виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положенням частини другої цієї статті виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Відповідно до другого абзацу ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримував у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримувала надані письмові заперечення та просила відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши представника скаржника адвоката ОСОБА_7, державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала справа № 553/1241/15-ц (провадження № 2/553/608/2015) за позовом ПАТ ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.12.2015 року по справі № 553/1241/15-ц провадження 2/553/608/2015 стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_5 банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0040/74/72428 від 20.10.2006 року у розмірі 33 234,87 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 525 443,46 грн.), стягнуто солідарно судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

На підставі вищевказаного рішення представнику ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» було направлено 6 виконавчих листів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконання судових рішень - це завершальна стадія судового процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

03 січня 2018 року стягувач ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» звернувся до Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області з заявою про припинення стягнення, повернення виконавчих документів та зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідні заяви Шевченківським ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області були отриманні 09.01.2018 року про що в заявах маються відмітки про їх реєстрацію.

Згідно п.1.ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У даному випадку, стягувач використав своє право та звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві ГТУЮ у Полтавській області з заявами про припинення стягнення, повернення виконавчого документу, та як наслідок скасування арешту з майна боржника.

Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено засади виконавчого провадження, що включають і розумність строків виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положенням частини другої цієї статті виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до другого абзацу ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Л проти України" (п. п. 18, 23) судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість визнання незаконними рішень державного виконавця в порядку розгляду скарг учасників виконавчого провадження згідно ст. 447 ЦПК України, суд вважає за доцільне в цій частині у задоволенні скарги відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати поважною причину пропуску процесуального строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 прийняти рішення по виконавчому провадженню №54128874 відповідно до заяви стягувача Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» від 03 січня 2018 року.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 прийняти рішення по виконавчому провадженню №54128495 відповідно до заяви стягувача Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» від 03 січня 2018 року.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 07.11.2017 року.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 26.12.2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст виготовлено 22.04.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8