Справа № 659/429/19
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"20" травня 2019 р. суддя Нижньосірогозького районного суду Херсонської області Цесельська О.С., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про забезпечення позову в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС - Агропродукт", Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС - Агропродукт", Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

Крім того, представником позивача адвокатом Харцизовою Т.В. подана заява про забезпечення позову. В обґрунтування такої заяви представник позивача посилається на те що земельні ділянки, належні відповідачці ОСОБА_1 , - кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 перебувають за договорами оренди в оренді ТОВ "Агродом", разом з тим відповідачка ОСОБА_1 , незважаючи на умови існуючого договору, уклала договір оренди належних їй земельних ділянок з відповідачем ТОВ "ЮТС - Агропродукт".

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить заборонити відповідачам ОСОБА_1 та ТОВ "ЮТС - Агропродукт" вчиняти будь - які дії спрямовані та/чи пов`язані з виконанням договорів оренди землі № 2700109 та № 20700110 від 01.04.2019 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову представник позивача, зокрема, обґрунтовує, в разі такого застосування, наданням можливості уникнути клонування безпідставних, недійсних обов`язків між вказаними вище відповідачами.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти,що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову - є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Мотиви поданої заяви зводяться до того, що неправомірними діями відповідачів порушено права позивача на оренду земельних ділянок. Позивач припускає, що особа, за якою зареєстровано право користування спірними земельною ділянкою зможе вільно та на власний розсуд здійснювати дії щодо користування земельними ділянками, що унеможливить виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд акцентує увагу на тому, що питання про порушення прав позивача, як орендаря, внаслідок дій відповідачів є предметом судового розгляду, тому висновок про протиправність таких дій є передчасним.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, не надано відомостей щодо фактичного використання спірної земельної ділянки іншими особами, оскільки як вказує сам заявник про спірні обставини йому стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, висновок позивача про вчинення відповідачами дій, спрямованих на унеможливлення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих позивачем щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Позивачем не доведено та судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів про існування обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Щодо вимог про заборону вчиняти будь-які дії, пов"язані з виконанням оспорюваних договорів оренди, вони не підлягають задоволенню, оскільки до суду не надані примірники оспорюваних договорів, ознайомившись зі змістом яких, було б можливо надати оцінку, які саме чином умови таких договорів можуть впливати на рішення суду по суті спору, та, відповідно, які саме дії необхідно заборонити вчиняти відповідачам..

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149- 150 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" про забезпечення позову в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС - Агропродукт", Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Нижньосірогозький районний суд Херсонської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Цесельська О. С.