____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/6205/19
провадження № 2-з/520/610/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

24.05.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

головуючий суддя Літвінова І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання адвоката Стратулата С.Д. в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 520/6205/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру Одеської області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення комісії з розгляду земельних спорів ОМР, оформлене Протоколом № 18 від 20.09.2018 р. та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Київським районним судом м. Одеси здійснюється провадження у цивільній справі № 520/6205/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру Одеської області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення комісії з розгляду земельних спорів ОМР, оформлене Протоколом № 18 від 20.09.2018 р. та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 16.05.2019 року.

Після відкриття провадження представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стратулат С.Д. подав клопотання про забезпечення позову (вхід. 23866/19).

Клопотання обґрунтовано тим, що вимогами пред`явленого позову є скасування рішення комісії з розгляду земельних спорів ОМР, оформлене Протоколом № 18 від 20.09.2018р., та зобов`язання відповідача ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 Комісією з розгляду земельних спорів ОМР приймаючи оскаржуване рішення фактично надано дозвіл Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Територіальному органу Держгеокадастр у м. Одесі Одеської області, узгодити та затвердити проект землеустрою (землевпорядну документацію) щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 ,. без погодження меж відведення земельної ділянки з суміжними землекористувачами: гр. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), гр. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), що у свою чергу є грубим порушенням чинного законодавства України. Станом на час звернення до суду з позовом та відповідним клопотанням про забезпечення позову відповідачем ОСОБА_2 вже отримано рішення Одеської міської ради від 16.02.2018р. №2922-VII, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі отримання вище вказаного рішення вона розробила та почала узгоджувати, (затверджувати) проект землеустрою щодо відведення у власність вище вказаної земельної ділянки. Доказом вище зазначеного є відповідь від Управління Архітектури та містобудування ОМР (лист від 04.10.2018р. № 01-15/436, та лист від 21.08.2018р. № 01-05/28-147пр-К, наданий до позовної заяви додатком п.6), яким вказано що землевпорядник ФОП ОСОБА_6 звертався з відповідним клопотанням про погодження проекту землеустрою (землевпорядної документації) щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . гр. ОСОБА_2 Відповідно до вимог чинного законодавства наступні інстанції щодо узгодження землевпорядної документації є Територіальний органу Держгеокадастр у м. Одесі Одеської області, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Одеська міська рада, яка ухвалює рішення про затвердження землевпорядної документації та передачу у приватну власність земельної ділянки, частина якої належить громаді міста Одеси. У позивача ОСОБА_1 є об`єктивні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть і унеможливити виконання судового рішення. Тому він звернувся з відповідним клопотанням та просить забезпечити його позов шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, , - узгоджувати та затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; Територіальному органу Держгеокадастру м. Одесі Одеської області, , - узгоджувати та затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; Одеській міській раді, - затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та передавати ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В ході розгляду клопотання адвоката Стратулата С.Д. в інтересах позивача ОСОБА_1 , суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року. Так, у п. 4 вказаної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи № 520/6205/19, суд дійшов висновку про наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1

Суд наголошує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення конституційного права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковість виконання судових рішень задекларована статтею 1291 Конституції України.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, доходить висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру Одеської області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення комісії з розгляду земельних спорів ОМР, оформлене Протоколом № 18 від 20.09.2018 р. та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначено забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати ОСОБА_1 є допустимими та за змістом не є тотожними позовним вимогам.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 89, 149-159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Стратулата С.Д. в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 520/6205/19 (провадження № 2-з/520/610/19) задовольнити.

Заборонити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (; місцезнаходження: 65039, Одеська область, м. Одеса, вул. Артелерійська, буд. 1), узгоджувати та затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Територіальному органу Держгеокадастр у м. Одесі Одеської області (; місцезнаходження: 65078, Одеська обл., місто Одеса, Малиновський район, вул. Космонавтів, буд. 34), узгоджувати та затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Одеській міські раді (; місцезнаходження: 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1) затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та передавати ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), площею 0,0942 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані чи замінені Київським районним судом м. Одеси, як судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи; відповідач та інші особи, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, мають право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 ЦПК України підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову.

Попередити учасників справи та виконавців ухвали, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом; у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання.

З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.

Отримати інформацію щодо справи учасники справи можуть на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя Літвінова І. А.