Справа № 500/998/19
Провадження № 2/500/1687/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_11,

відповідача та представника відповідача ОСОБА_1 . - ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт, що ОСОБА_2 фактично не проживав разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5824 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_10 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5816 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_11 ; житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батьку ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. 30.05.2007 року ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно умов якого, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках кожному. Спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Відповідачі спадщину не прийняли. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_3 надійшла 14.03.2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5824 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_10 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5816 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_11 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 30.07.2007 року; житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на серії НОМЕР_3 від 29.12.2008 року (№1407).

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.07.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5824 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_10 ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5816 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_11 ; житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 30.05.2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 892, ОСОБА_4 заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках кожному.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46201294 від 16.12.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального кругу Одеської області, заповіт ОСОБА_4 від 30.05.2007 року, зареєстрований за № 892, не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що особи, які мають право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 , відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно заяви ОСОБА_1 , наявної в матеріалах спадкової справи, останній у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини за заповітом на користь ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..

Згідно до ч.1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , пояснили, що спадкодавець ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним постійно проживала ОСОБА_3 , разом з тим, зазначили, що ОСОБА_8 за вказаною адресою разом з батьком на час відкриття спадщини не проживав.

Таким чином, в судовому засіданні, встановлено факт не проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 , що спростовує відомості наявні в довідці №02/11-175 від 11.02.2019 року, виданій Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якої ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, судом встановлено, що спадкоємці за заповітом спадщину після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прийняли.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

- донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , повторно виданим 24.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 виданим Бросківським сільським бюро ЗАГС, згідно якого ОСОБА_3 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

В судовому засіданні встановлено, факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто позивач вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №221/02-14 від 14.03.2019 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_3 надійшла 14.03.2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів та підтвердив достовірними доказами факт не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 та у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_2 фактично не проживав разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5824 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_10 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2007 року);

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5816 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_11 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2007 року);

- житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар