Справа № 183/5889/18
№ 2/183/937/19
11 квітня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді - Городецького Д. І.,
з секретарем судового засідання - Спіциною Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 1992 року є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначив, що у 2006 році між ним та відповідачем було досягнуто усної безоплатної домовленості про наймання житлового приміщення у вищезазначеному будинку та у тому ж році відповідач був зареєстрований у будинку, однак ОСОБА_2 фактично з 18 грудня 2006 року в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, є його власником, або користувачем, та проживає в іншому населеному пункті.
ОСОБА_1 зазначив в заяві, що на підставі вимог ст. 163 ЖК України, відповідач ОСОБА_2 може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 посилався також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в зв`язку з чим, просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 16-17).
Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 34).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської Ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області Гаврильченко В. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 87, наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Відповідно до Розпорядження голови Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Нездійминога О. М. № 3 від 02 лютого 2016 року "Про перейменування вулиць в населених пунктах Голубівської сільської ради", виданого на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", вулицю Кірова в с. Голубівка перейменовано на вул. Українська (а.с. 12).
У вищезазначеному домоволодінні зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 1784 від 19 вересня 2018 року (а.с. 7).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 18 грудня 2006 року зареєстрований в житловому приміщенні, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області № 1084/2 від 06 листопада 2018 року (а.с. 14).
Згідно акта про підтвердження проживання у с. Голубівка складеного 19 вересня 2018 року комісією у складі депутата Голубівської сільської ради та сусідів, з 18 грудня 2006 року ОСОБА_2 не проживає в жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11), що також підтверджується довідкою Виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 1807 від 21 вересня 2018 року (а.с. 8).
Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.
Згідно до ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі, з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який укладається, визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови договору.
Незважаючи на те, що договір найму жилого приміщення між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не реєструвався у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється, суд приходить до висновку, що між сторонами фактично був укладений договір найму спірного жилого приміщення, без зазначенням строку та безоплатний.
На підставі вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача та членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою пунктами 1 і 5 частини третьої і частини четвертою статті 71 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 , як наймач житлового приміщення, з 2006 року (тобто понад шість місяців) не користується жилим приміщенням без поважних причин, не надав суду доказів наявності в нього поважних причин, що перешкоджали йому користуватися житлом, він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв`язку з чим, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн.
В зв`язку з вищенаведеним, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Сторони у справі:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя Д.І. Городецький