РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2103/19

Провадження № 2/638/2654/19

12.04.2019 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивував тим, що 30.10.2016 року померла рідна сестра позивача, ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із квартири № 2, що знаходиться в місті Харкові, вулиця Єсеніна № 19, яка належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 28.07.2004 року за № 1-2270. 08.02.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 із заявою про заведення спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову (вих. № 35/01-16 від 08.02.2019 року), яку обґрунтовано пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив розглядати справу за їх відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно наданого листа просив справу слухати у відсутність свого представника, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

30.10.2016 року померла рідна сестра позивача, ОСОБА_2.

Місцем реєстрації позивача з 07.04.2010 року є м. Харків, вул. Героїв Праці, 33Є, кв. 10. В зазначеній квартирі фактично мешкають дружина позивача, з якою з 2013 року останній однією сім`єю не живе, та яка є її власницею, а також повнолітній син позивача. В 2013 році позивач переїхав до сестри, ОСОБА_2, з якою завжди підтримував дуже близькі стосунки, в квартиру АДРЕСА_1, де, з цього часу він постійно проживав, вів спільне з сестрою господарство, в подальшому займався похованням сестри.

08.02.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 із заявою про заведення спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову (вих.№ 35/01-16 від 08.02.2019 року), яку обґрунтовано пропуском строку для прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом, на момент смерті рідної сестри постійно проживав разом із нею, про відмову від спадщини не заявляв, отже, спадщину він прийняв, що є підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно.

Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України,

П. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Зазначене викладене у ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13.

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, такими, що гуртуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини тридцятого жовтня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 2, що знаходиться в місті Харкові, по вулиці Єсеніна, буд 19, в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_2, що померла 30.10.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя