ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_1) заборгованість за договором позики від 10 вересня 2010 року у розмірі 921782,76 грн., з яких: основна сума боргу - 720192,31 грн., що за курсом НБУ станом на 25 липня 2017 року складає 27890 доларів США; відсотки за користування позикою - 182958, 40 грн.; три відсотки річних за весь час прострочення виконання зобов'язання - 18632,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_1) 8000 (вісім тисяч) грн. витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року у справі №201/11388/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 борг за договором позики, суд першої інстанції дійшов до висновку, що боргові зобов'язання відповідача підтверджено розпискою відповідача.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 надав до суду копію розписки ОСОБА_1 від 10 вересня 2010 року, відповідно до якої останній взяв у ОСОБА_2 в борг грошову суму у розмірі 223 120,00 грн. (екв. 27 890 доларів США), зі сплатою 1% на місяць за користування грошовими коштами та зобов'язався повернути суму позики до 10 жовтня 2014 року.

На копії розписки відображений підпис ОСОБА_1

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена у частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

При цьому, наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов'язання з повернення позики позичальником не виконано.

Разом з тим, позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію розписки. Оригінал розписки ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого посвідчення.

Згідно з ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться до уваги.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 на обґрунтування своїх позовних вимог не надав суду належні та допустимі докази, не довів їх переконливість, а також не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, не довів факту укладення договору позики, не пояснив відсутність оригіналу розписки, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Також, з матеріалів справи вбачається, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено та призначено судову почеркознавчу експертизу у справі.

Однак, згідно повідомлення судового експерта вбачається, що у зв'язку з тим, що додаткові матеріали для проведення судової експертизи, а саме оригінал досліджувального документу не надано, тому неможливо надати висновок експерта по даній цивільній справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив, що саме 10.03.2010 року між ним та позивачем було укладено договір позики, а не 10.09.2010 року, як виправлено у розписці. Також зазначає, що боргові відносини між ними тривали менше року, після чого грошові кошти були повернуті ОСОБА_2 в повному обсязі, коли позивач приїздив в Україну, а оригінал розписки позивач обіцяв знищити.

Позивач ОСОБА_2 в свою чергу, оригіналу розписки від 10.09.2010 року до суду не надав та в своїх письмових поясненнях зазначив, що оригінал розписки від 10.09.2010 року не може бути наданий суду у зв'язку з його втратою.

За таких обставин, встановивши, що доводи позивача про боргові зобов'язання відповідача ґрунтуються не на оригіналі боргового зобов'язання, а на копії розписки в якій є виправлення в даті складання даної розписки та всупереч частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а не її копія чи документ, виготовлений за допомогою технічних засобів.

А тому, з урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 12 000,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 12 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова