Справа № 523/1494/16-ц
Провадження №2/523/260/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2019 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

за участю позивача, представника позивача, представника відповідача, відповідача за зустрічним позовом, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Одесі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, та визнання права користування квартирою, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із квартири,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійсним, та визнання права користування квартирою..

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка як член сім'ї власника квартири, проживає з 1995 року в квартирі АДРЕСА_1. 27.01.2016 року їй стало відомо що її колишній чоловік відповідач ОСОБА_3 22.01.2015 року продав вказану квартиру відповідачу ОСОБА_5 Позивачка вважає, що вказаним договором порушені її житлові права, тому просить суд визнати вказаний договір купівлі-продажу недійсним, та визнати за нею право користування вказаною квартирою.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, та звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із квартири.

Він послався на те, що він є власником спірної квартири, та відповідачі перешкоджають здійсненню ним права власності на цю квартиру. Тому він просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів.

В судовому засіданні позивачка та її представник первісний позов підтримали, наполягали на його задоволенні, зустрічний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_6 первісний позов підтримала, наполягала на його задоволенні, зустрічний позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

Решта учасників справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка по первісному позову та відповідачі по зустрічному позову як члени сім'ї власника квартири, проживають з 1995 року в квартирі АДРЕСА_1, без реєстрації. Іншого житла вони не мають.

22.01.2015 року колишній чоловік позивачки - відповідач ОСОБА_3 продав вказану квартиру відповідачу ОСОБА_5, при цьому в договорі купівлі-продажу не зазначено про те що у вказаній квартирі проживають позивачка по первісному позову та відповідачі по зустрічному позову.

Вказані факти сторонами не заперечувались.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку, заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Однак відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідач та його представник не навели доводів, в чому саме полягає перешкоджання з боку відповідачів по зустрічному позову в користуванні та розпорядженні ним квартирою, не врахували що питання з виселення з жилого приміщення регулюються нормами житлового кодексу України, і не послались на норми цього кодексу та на підстави виселення, за якими вони вважають, що відповідачі за зустрічним позовом підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Крім того згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України позивачка та відповідачі по зустрічному позову мали право користування вказаною квартирою до її продажу відповідачу ОСОБА_5, та вказане право повинно було бути відображено в договорі купівлі-продажу як обтяження.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що відповідачі мали право укладати договір купівлі-продажу спірної квартири, однак повинні були врахувати наявність мешканців які мають право користування спірною квартирою (сервітут).

При таких обставинах суд вважає, що підстав для скасування договору купівлі-продажу спірної квартири немає, однак немає підстав і для виселення відповідачів за зустрічним позовом з спірної квартири, оскільки вони мають право користування вказаною квартирою на підставі ч.1 ст. 405 ЦК України.

Таким чином первісний позов підлягає задоволенню в частині визнання за позивачкою права користування спірною квартирою, а в зустрічному позові та решті первісного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 391, 400, 405 ЦК України, ст.ст. 259,263,265,272 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, та визнання права користування квартирою задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.02.2019 року.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :