Справа № 379/393/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Потеряйко С.А.,

з участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тараща скаргу ПАТ «Родовід Банк», представник: ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що на підставі заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 10.06.2013 у справі № 379/829/13-ц, 12.03.2014 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12533 доларів США 10 центів та 60133 гривні 16 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1603,10 грн.

07.09.2016 було відкрито виконавче провадження №52127118 з примусового виконання виконавчого листа №2/379/185/13 від 12.03.2014.

Лише 20.10.2017 ( більше ніж через рік) було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі заяви стягувача, тобто АТ «Родовід Банку»

03.08.2018 банком направлено клопотання про хід виконавчого провадження, але жодної відповіді та жодної інформації від державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 не надходило.

Скаржник вважає, що державний виконавець Айдинова В.О. своєю незаконною бездіяльністю порушує матеріальні права скаржника та сприяє невиконанню судового рішення. Просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Айдинової В.О. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 28.02.2019 по виконавчому провадженню №52127118, скасувати дану постанову та зобовязати державного виконавця Айдинову В.О. відновити виконавче провадження №52127118.

У судове засідання скаржник явку свого представника не забезпечив, у скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Державний виконавець Таращанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Скаргу не визнає та просить відмовити у її задоволенні.

Боржник у судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали виконавчого провадження №52127118, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10.06.2013 у справі № 379/829/13-ц, 12.03.2014 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12533 доларів США 10 центів та 60133 гривні 16 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1603,10 грн, який направлено 22.08.2016 до примусового виконання до Таращанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області.

07.09.2016 старшим державним виконавцем Таращанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №52127118 з примусового виконання виконавчого листа №2/379/185/13 від 12.03.2014.

14.04.2017 старшим державним виконавцем Айдиновою В.О. здійснено запити до Пенсійного фонду України для встановлення відомостей чи працює ОСОБА_3 за цивільно-правовими угодами і його останнє місце роботи, чи отримує він пенсію; до Державної фіскальної служби України для встановлення відомостей про отримання доходів та їх джерел ОСОБА_3 щодо наявності рахунків в установах банків. Щодо боржника відомості в реєстрах відсутні.

20.10.2017 старшим державним виконавцем Айдиновою В.О. зроблено аналогічні запити.

20.10.2017 старшим державним виконавцем Таращанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 було накладено арешт на майно боржника автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, 2006 року випуску, держ.ном.знак АІ 1957 АТ.

06.11.2018, 12.02.2019 старшим державним виконавцем Айдиновою В.О. здійснено запити, аналогічні запитам у 2017 році.

06.11.2018 до ГУ НП у Київській області здійснено запит щодо надання відомостей про виконання постанови від 20.10.2017 про арешт майна ( транспортного засобу).

22.11.2018 до Таращанського РВ ДВС надійшло повідомлення від МРЕВ ДАІ з якого вбачається, що арешт на транспортний засіб автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, 2006 року випуску, тип кузова Універсал, держ.ном.знак АІ 1957 АТ, який належить ОСОБА_3 за адресою Васильківський район, с.Гребінки, вул..Чехова,29 накладено 15.11.2018.

21.01.2019 старшим державним виконавцем Айдиновою В.О. складено акт, з якого вбачається, що з виходом на місце с.Лука вул..Заводська,13 встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, зясувати його місце знаходження неможливо, майно, яке підлягає арешту та опису виявити неможливо, згідно відомостей ПФ України, ДФС України боржник не працює, пенсію не отримує, стягнення неможливе.

28.02.2019 старшим державним виконавцем Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_4, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, заходи щодо виявлення належного боржникові майна виявились безрезультатними.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 10 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону передбачені права виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження, зокрема, виконавець має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу ; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів та ін.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ по справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 р. ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень: тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних 13 принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Також ЄСПЛ зазначає, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також Суд зазначив, що обов'язком держави є нагляд за виконанням рішень проти державних органів (таким виконанням, якого потребує Конвенція без необґрунтованих затримок).

Як вбачається з матеріалів справи та виконавчого провадження №52127118, державним виконавцем Айдиновою В.О. не було повно вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення Таращанського районного суду Київської області від 10.06.2013 у справі №379/829/13-ц, оскільки не вчинено всіх дій щодо належної перевірки місцезнаходження боржника, його майнового стану. Зокрема, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості щодо виклику боржника, щодо його приводу через органи Національної поліції; не проведено перевірку майнового стану боржника за місцем його проживання; не звернулася до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Доказів на спростування наведених обставин старший державний виконавець Айдинова В.О. не надала.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, ч. 1 ст. 12, ч. 3, 4 ст. 82 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Таким чином, враховуючи, що старшим державним виконавцем не виконані обов'язки та не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Таращанського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2019 та необхідність скасувати дану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, відновлення виконавчого провадження належить до компетенції державного виконавця, що він повинен зробити не пізніше наступного дня з дня отримання ухвали суду, а тому в цій частині у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Тому керуючись рішеннями ЄСПЛ, ст.ст. 18, 74, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 133, 137, 262, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 52127118 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2019.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2019 (виконавче провадження № 52127118).

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий:ОСОБА_6