КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року

справа 761/25195/14-ц

провадження № 22-ц/824/4379/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року у складі судді Притули Н.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення суми вкладу та процентів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення суми вкладу та процентів, у якому змінивши позовні вимоги просила стягнути на її користь з відповідача суму вкладу у розмірі 150000,00 грн. та 64500,00 грн. процентів за договором №222D-493291 від 28.02.2014 року та витрати з проведення почеркознавчої експертизи в сумі 9532,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення суми вкладу та процентів відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову та стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати за проведення експертизи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на момент ухвалення рішення суду банк перебуває в процедурі ліквідації, тимчасова адміністрація банку була завершена 05.06.2016 року, а тому судом помилково застосовано ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначає, що під час процедури ліквідації відповідачем здійснюються заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у банківській установі розпочато процедуру ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 був укладений договір №1173/2012-222 банківського вкладу «До дня заощаджень» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) за умовами якого банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок №2/2630.6.117913.001 в сумі 400 000,00 грн. на термін з 29.11.2012 року по 28.02.2013 року та сплатою 25% річних (а.с.59-61 т.1).

Внесення коштів в сумі 400 000,00 грн. на рахунок підтверджується квитанцією від 29.11.2012 року (а.с.62 т.1).

28.02.2013 року ОСОБА_2 видано грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. (а.с.63 т.1).

28.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 був укладений договір №314/2013-222 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) за умовами якого банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 400000,00 грн. на термін з 28.02.2013 року по 28.02.2014 року та сплатою 19,75% річних (а.с.64-66 т.1).

Внесення коштів в сумі 400000,00 грн. на рахунок підтверджується квитанцією від 28.02.2013 року (а.с.67 т.1).

На підставі заяви на видачу готівки №DP28_89036 від 28.02.2014 року ОСОБА_2 отримала суму 200000,00 грн. (а.с.68 т.1).

28.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 був укладений договір №222D-493291 банківського вкладу «Думай про весну» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (14 місяців) за умовами якого банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 в сумі 200 000,00 грн. на термін з 28.02.2014 року по 28.04.2015 року та сплатою 21,5% річних (а.с.5-6 т.1).

Листом від 01.07.2014 року ПАТ «КБ «Хрещатик» повідомив ОСОБА_2, що за результатами перевірок встановлено, що за даними бухгалтерського обліку з рахунку банківського вкладу, відкритого згідно з договором №314/2013-222, 01.04.2013 року частково достроково вилучено кошти в сумі 350000,00 грн. через касу банку. По закінченню терміну дії цього договору 28.02.2014 року видано через касу 50 000,00 грн. Цього ж дня суму 50000,00 грн. внесено в касу банку на новий вклад згідно з договором №222D-493291, діючого на сьогодні. Сума цього вкладу у примірнику договору №222D-493291 від 28.02.2014 року зазначена 200000,00 грн., однак у банку відсутні документи про внесення коштів на суму 200 000,00 грн. Також в листі зазначено, що згідно із випискою за картковим рахунком, починаючи з 30.04.2012 року щомісячно на картковий рахунок без використання платіжної картки ОСОБА_2 зараховувались готівкові кошти в гривні шляхом проведення операції в РОS-терміналі, встановленому в касі банку, на суми, що орієнтовно відповідають сумі можливих відсотків за користування коштами в розмірі 350 000,00 грн. Крім того, за квітень 2014 року сума таких зарахувань становила 2700,00 грн., що орієнтовно відповідає сумі можливих відсотків за користування коштами в розмірі близько 150000,00 грн (а.с. 9 т.1).

В той же час представник відповідача суду надав копію договору №222D-493291 банківського вкладу «Думай про весну» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (14 місяців) від 28.02.2014 року, який обліковується в банківській установі, за умовами якого банк прийняв грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 в сумі 50 000,00 грн. на термін з 28.02.2014 року по 28.04.2015 року та сплатою 21,5% річних (а.с.30-32 т.1).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 28.04.2014 року, остання просила банк прийняти кошти на вкладний рахунок в сумі 50000,00 грн. (а.с.33 т.1).

28.02.2014 року здійснено переказ готівки №25 на суму 50000,00 грн. Від ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Хрещатик» (а.с.34 т.1).

Висновком №26/17 судово-почеркознавчої експертизи від 29.12.2017 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у рядку «(Підпис)» графи «ВКЛАДНИК» та у рядку «(Підпис)» графи «Примірник договору отримав» на аркуші 3 договору №222D-493291 від 28.02.2014 року на суму 50 000,00 грн. та у рядках «(підпис вкладника») у заяві про прийняття вкладу від 28.02.2014 року на суму 50 000,00 грн. - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Підписи від імені ОСОБА_2 у рядку «Підпис платника» у заяві на переказ готівки №25 від 28.02.2014 року на суму 50 000,00 грн. у рядку «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки №DP28_89036 від 28.02.2014 року на суму 50 000,00 грн. виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Підписи від імені ОСОБА_2 у рядку «(Підпис вкладника)» у заяві про дострокове повернення частини вкладу від 27.03.2013 року на суму 350 000,00 грн. згідно з депозитним договором №314/2013-222 від 28.02.2013 року, у рядку «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки №108 від 01.04.2013 на суму 345 020,89 грн. - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 (а.с.57-67 т.2).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с.193 т.1).

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 21 квітня 2016 року № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 233, 234 т.1).

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків КостенкуІ.І. на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05 квітня 2018 року № 994 звільнено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещати» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами КостенкаІ.І. та відкликано всі делеговані йому повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

Також відповідно до вищезазначеного рішення, з 06 квітня 2018 року всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 24 травня 2018 року № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А. строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно.

Частиною 4 ст.110 ЦК України встановлено, що особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст.57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п.6 ст.2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, норми наведеного Закону стосуються не лише вкладів фізичних осіб, але й регулюють будь-які відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацією банків, у тому числі відносини з клієнтами - фізичними особами, юридичними особами, іншими учасниками господарської діяльності банку.

Стаття 34 Закону встановлює, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2, 3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2001цс15, від 21 грудня 2016 року у справі №6-2047цс16, від 12 квітня 2017 року у справі №6-350цс17, від 07 червня 2017 року у справі №6-1809цс16.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було запроваджено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, процедура заявлення вимог кредиторів до банку, що ліквідується, передбачена частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає, що положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судом першої інстанції застосовано правильно, а тому доводи апеляційної скарги позивача про невірне застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необґрунтованими.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді