Справа № 212/4869/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

11 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Пустовіта О.Г. секретаря судового засідання Мігрін Н.С.; за участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи служба у справах дітей Покровської районної в місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, про зміну порядку спілкування з онукою, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 15.08.2018 року звернулась до суду із позовом про зміну порядку спілкування з онукою. В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною бабусею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2011 по 2012 рік її син, ОСОБА_5, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_3. Від шлюбу у них народилася донька, її онука ОСОБА_4. 06.06.2012р., незадовго після народження ОСОБА_4, її син помер внаслідок хвороби. З того часу, Відповідач всіляко перешкоджала їйу спілкуванні з онукою намагаючись повністю ізолювати від неї.

По суті, після смерті сина, онука є найріднішою їй людиною, яку вона дуже любить, невідємною частиною її життя. Внаслідок протиправних дій відповідача, матері дитини, вона неодноразово була вимушена піднімати питання спілкування з онукою на засіданнях служби у справах дітей у виконкомі. У 2013 році вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, де її вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з онукою було задоволено частково: зобовязано ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлено порядок зустрічей з нею у першу та третю неділю кожного місяця та в день народження дитини: з 10-00 год. до 15-00 год. Навіть після ухвалення рішення, Відповідачка відмовлялася давати онуку для спілкування, не відчиняла двері, не впускала до квартири та не приводила дитину самостійно. Внаслідок цього вона ініціювала відкриття виконавчого провадження, в рамках якого викладені нею факти повністю. 22.05.2014р. відомості про правопорушення за ст. 382 ч.1 Кримінального кодексу України, умисне не виконання судового рішення, відносно ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР. Лише після вказаних дій. Відповідачка почала виконувати судове рішення. В даний час вона бачиться зі своєю онукою ОСОБА_4 за встановленим Судом порядком. Дівчинка підросла та тягнеться до неї. Проте, відносини з Відповідачем все одно залишаються напруженими. Незважаючи на те, що їх будинки знаходяться поруч та мають одне подвір'я, онуку до мене в інші проміжки часу, ніж встановлено судовим рішенням, вона не відпускає, постійно розповідає їй про позивача недобрі речі, ображає, не дає мені можливості брати участь у розвитку дитини. Позивач намагається врегулювати свої відносини з невісткою, але все марно. В жодному випадку, вона не намагається замінити дитині матір чи батька. Добре усвідомлює, що вся відповідальність за розвиток дитини покладається на них, але вважаю своїм обов'язком як бабусі також приймати участь у житті дитини, тим більше, що має на це і час і можливості, а дитина щаслива спілкуватися із нею. Відтак, вважаю, що її порядок та графік спілкування з онукою слід переглянути та встановити його іншим чином, надавиш їм з нею більше часу на взаємне спілкування.

Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання , справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до побутової характеристики від 06.07.2018 року посвідченою ПП «Домінімум», в квартирі проживає разом з чоловіком ОСОБА_6, за час проживання скарг на неї не надходило.

Згідно свідоцтва про народження серія І-КИ № 080373 від 19 липня 2006 року , виданого повторно Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, народився 10 жовтня 1974 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про народження серія І-КИ № 385397 від 15 травня 2012 року , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_8, народилася 25 березня 2012 року, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-КИ № 464823 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, помер 06 червня 2012 року.

За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою було задоволено частково: зобовязано ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлено порядок зустрічей з нею у першу та третю неділю кожного місяця та в день народження дитини: з 10-00 год. до 15-00 год.

Постановою держаного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_10 відкрито виконавче провадження 24.09.2014 року на підставі виконавчого листа № 2/212/2112/13 від 12.09.2014 року.

Постановами держаного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 20.10.20014 року та 14.11.2014 року на ОСОБА_3 накладено штрафи за невиконання рішення суду.

За заявою ОСОБА_1 до Жовтневого РВ Криворізького МУ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2014 року було внесено до ЄРДР відомості за ст. 382 ч.1 КК України, кримінальне провадження № 00001553 від 15 січня 2015 року, розпочато досудове розслідування.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 257 СК України баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Таким чином, оскільки судом встановлені обставини чинення певних перешкод відповідачем позивачці у спілкуванні онуки, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із онукою ОСОБА_8 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 257 СК України, ст. ст. 141, 258, 259, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи служба у справах дітей Покровської районної в місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про зміну порядку спілкування з онукою задовольнити.

Змінити порядок спілкування ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний порядок та способи спілкування з дитиною:

- Першої та третьої неділі кожного місяця та у день народження дитини, з 10:00 години до 17:00 години за місцем проживання позивача (з правом позивача самостійно забирати онуку за місцем її мешкання та обов'язком повертати до місця мешкання) з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту, в якому проживає онука, без обмежень переміщення та без присутності відповідача.

- Кожної другої суботи місяця з 10:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання позивача (з правом позивача самостійно забирати онуку за місцем її мешкання та обов'язком повертати до місця мешкання) з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту, в якому проживає онука, без обмежень переміщення та без присутності відповідача.

- Кожної четвертої суботи місяця з 15:00 години, з можливістю ночівлі за місцем проживання позивача, і до 12:00 години неділі наступного дня за місцем проживання позивача (з правом позивача самостійно забирати онуку за місцем її мешкання та обов'язком повертати до місця мешкання) з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту, в якому проживає онука, без обмежень переміщення та без присутності відповідача.

- ОСОБА_2 раз на рік визначити позивачу 14 календарних днів для спільною відпочинку р онукою без виїзду за межі України, із завчасним повідомленням відповідача, без присутності відповідача.

- Відвідувати онуку під час проведення свят у навчальних закладах, де буде знаходитись (навчатись) онука. За погодженням з відповідачем, надати можливість позивачу відводити та забирати онуку у (з) навчальних закладів, святкових заходів, гуртків, секцій.

- Надати можливість позивачу спілкуватися з онукою особисто засобами телефонного та інших засобів зв'язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування.

- В разі хвороби онуки, надати позивачу можливість відвідувати її за місцем фактичного знаходження та/або лікування, зокрема, за місцем проживання - протягом години на день, в лікувальних закладах - за встановленим режимом відвідування.

- Зобов'язати відповідача за добу до зустрічі із дитиною, надавати позивачу інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування онуки, а в разі настання змін - повідомляти про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 50078, місто Кривий Ріг, мікрорайон ІндустріальнийАДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: місто Кривий Ріг, мікрорайон ІндустріальнийАДРЕСА_2.

Третя особа: Служба у справах дітей Покровської районної в місті ради, юридична адреса: місто Кривий Ріг, вулиця Шурупова, буд. 2, .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, юридична адреса: місто Кривий Ріг, вулиця Шурупова, буд. 2, .

Повний текст рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт