Єдиний унікальний номер судової справи: 489/1871/18
Провадження № 22-ц/812/690/19 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Постанова

іменем України

18 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

- представника особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Тихоновою Н.С., в приміщені цього ж суду того ж дня о 09 год. 45 хв., повний текст якого складено 15 травня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу,

встановила:

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач продав відповідачу транспортний засіб BMW 7501, 2000 року випуску.

При цьому, при усній домовленості, між ними було обумовлено, що позивач передає транспортний засіб після проведення капітального ремонту. Після виконання черги ремонтних робіт, відповідач відмовився від оплати вартості автомобіля, посилаючись на відсутність технічної експертизи та проведеної оцінки фактичної вартості автомобіля.

Посилаючись на відмову відповідача самостійно вирішити спір та умови договору, позивач просив про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до поданої ним заяви позовні вимоги визнав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2018 року задоволенні позовні вимоги ОСОБА_2 Вирішено розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу №4841/2017/427156 від 21 квітня 2017 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням того, що відповідач визнав позов, суд вважав, що відповідачем не виконано належним чином умов договору, оскільки ним не дотримано умов договору щодо оплати вартості автомобіля, тому, на думку суду, наявні підстави для розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, яка не брала участі у справі, вказувала, що рішенням суду порушуються її права, що повязані з вирішенням спору за її позовом до позивача про поділ майна набутого у шлюбі, що розглядається у Херсонському міському суді Херсонської області, оскільки предметом позову є грошові кошти отримані останнім за спірною угодою купівлі-продажу. Оскаржуване рішення суду першої інстанції фактично позбавляє її права на поділ майна, набутого під час шлюбу з ОСОБА_2 та підтримання позовних вимог у зазначеній справі.

-2-

ОСОБА_6 зазначала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не залучив всіх заінтересованих осіб та не надав відповідної правової оцінки пунктам 2.1, 2.2., 3.1., 5.1 договору купівлі-продажу, якими передбачено здійснення передачі транспортного засобу продавцем покупцю після повної оплати вартості майна та переоформлення останнім права власності на транспортний засіб на підставі оспорюваного договору. Сторони у справі є кумами та гіпотетично, за попередньою домовленістю, могли надати суду будь-які свідчення. Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просила скасувати рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, посилаючись на те, що доводи скарги не ґрунтуються на законі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка не брала участі у справі, позивача, його представника, відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2017/427156.

Відповідно до п.1.1 умов договору продавець зобовязувався передати у власність покупцеві транспортний засіб марки BMW, 7501, 2000 року випуску, чорного кольору, номер кузову WBAGG01030DD94157, свідоцтво про реєстрацію СХТ 853740, номерний знак ВЕ 9251ВМ, зареєстрований за продавцем 11 лютого 2016 року.

Сторони цього договору передбачили, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформляється актом приймання передачі у двох примірниках, які підписуються сторонами (п.2.1 договору). Згідно з пунктами 2.2, 3.1 договору право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та за домовленістю сторін ціна транспортного складає 520181 грн. Відповідно до п. 5.1 договору покупець зобовязувався в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, сплатити Продавцеві ціну транспортного зазначену у п.3.1 Договору та в порядку та на визначених цим Договором, прийняти Транспортний засіб. Згідно п. 7.1 договору у випадку порушення зобовязання, що виникають з цього договору, сторона несе відповідальність визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Особа, у власності якої перебувало майно до продажу не відповідає за недоліки, крім випадків їх навмисного приховування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб ВМW, 7501, 2000 року випуску, серії СХМ240745 від 21 квітня 2017 року зареєстровано на ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2018 року (до звернення до суду з даним позовом ОСОБА_2М.), ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі, зокрема грошових коштів в сумі 520 181 грн., отриманих останнім від продажу зазначеного вище автомобіля. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року справу за позовом ОСОБА_6 направлено на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області за встановленою підсудністю.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухваленим рішенням за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу, суд першої інстанції вирішив питання про права, інтереси й обовязки ОСОБА_6, оскільки стосується спірного майна відносно якого між нею та ОСОБА_2 виник та вирішувався спір.

Отже, ухваленим рішенням суду вирішено питання про права ОСОБА_6 щодо спірного майна.

-3-

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що при усній домовленості, між ним та відповідачем було обумовлено, що він передає транспортний засіб після проведення капітального ремонту. Проте після виконання черги ремонтних робіт, відповідач відмовився від оплати вартості автомобіля посилаючись на відсутність технічної експертизи та проведеної оцінки фактичної вартості автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідності до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено згідно з пунктами 2.1., 2.2, 7.1 договору купівлі-продажу транспортно засобу у випадку порушення зобовязання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством. Особа, у власності якої перебувало майно до продажу не відповідають за недоліки, крім випадків їх навмисного приховування.

Передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформлюється актом приймання передачі у двох примірниках, які підписуються сторонами. Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання передачі.

Судом встановлено, що здійснивши реєстрацію спірного автомобіля на ОСОБА_4, відповідач, який визнав позов, належним чином умови договору щодо оплати вартості придбаного автомобіля не виконав, вимоги позивача здійснити оплату вартості автомобіля не задовольнив. До того ж, з матеріалів справи вбачається, що сторони договору акт приймання передачі автомобіля, як це передбачено п.п. 2.1, 2.2. договору, не оформили та не підписали. Тобто, спірний автомобіль не було передано у власність покупця на умовах передбачених угодою сторін.

Отже, встановивши те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором, зокрема з оплати вартості автомобіля, належним чином не виконав, чим істотно порушив умови договору, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про розірвання договору з підстав, передбачених частинами першої та другої статті 651 ЦК України.

При цьому посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 на те, що сторони договору є кумами та гіпотетично, за попередньою домовленістю, могли надати суду будь-які свідчення з метою розірвання спірного договору купівлі-продажу, не заслуговують на увагу, оскільки є припущеннями, а згідно положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

-4-

Отже, суд повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 367, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_8

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року