У Х В А Л А

15 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 344/303/16-ц

Провадження № 14-245 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Золотнікова О. С., Князєва В. С . , Лобойка Л. М. , Лященко Н. П. , Прокопенка О. Б. , Рогач Л. І. , Саприкіної І. В. , Ситнік О. М. , Уркевича В. Ю. , Яновської О. Г .

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_10 (далі також - позивач) до Держави України в особі Державної казначейської служби (далі також - ДКС) України, Прокуратури Івано-Франківської області (далі також - прокуратура) про відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_10 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 травня 2018 рокута постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави України в особі ДКС України на його користь 50 000 грн моральної шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю прокуратури.

Позов мотивув такими обставинами :

- прокуратура протягом багатьох років не вживала жодних заходів щодо:

забезпечення законності виконавчого провадження щодо виконання вироку від 24 листопада 1997 року Івано-Франківського обласного суду, який стягнув, зокрема, з ОСОБА_11 на користь позивача 65 625 грн як відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн як відшкодування моральної шкоди (далі - вирок);

притягнення до відповідальності працівників прокуратури міста Івано-Франківська й Івано-Франківської області;

поновлення Державною виконавчою службою України виконавчого провадження стосовно виконання вироку;

притягнення до відповідальності за службову недбалість керівників органів виконавчої служби, юстиції, які ухилялися від вжиття заходів, необхідних для поновлення законності у виконавчому провадженні з виконання вироку;

- прокуратура не виконала вимоги Порядку взаємодії органів прокуратури України та Державного казначейства України з питань захисту інтересів держави та забезпечення додержання вимог закону при стягненні з Державного бюджету України (місцевих бюджетів) коштів за рішеннями судів про відшкодування шкоди, затвердженого спільним наказом Державного казначейства України та Генеральної прокуратури України № 36/132 від 22 червня 2007 року та «всіх редакцій наказу Генеральної прокуратури України № 6гн Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень»;

- прокуратура незаконно вступила у справу № 2а-2а/2009 за позовом позивача, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа - ДКС України, про визнання невиконання судових рішень і стягнення компенсації нанесених цим збитків;

- прокуратура була «умисно пасивною» після отримання запиту позивача від 12 жовтня 2015 року, який мала розглядати виключно за Законом України «Про звернення громадян».

2 травня 2018 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року, яким відмовив у задоволенні позову.

Суди мотивували рішення так:

- позивач не надав належних і допустимих доказів, які би вказували на наявність фактів завдання йому моральної шкоди, протиправності відповідних дій відповідачів і причинного зв`язку між зазначеними фактами та негативними наслідками, які настали;

- позивач пов`язує факт завдання йому моральної шкоди з неналежним реагуванням на його звернення та незгодою зі змістом відповідей прокуратури, які не свідчать про беззаперечне завдання позивачеві моральної шкоди та які можна перевірити й оскаржити у встановленому законом порядку.

16 серпня 2018 року позивач подав касаційну скаргу. Просить:

- передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду;

- скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 травня 2018 рокута постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року, ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю або справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд іншим «законним» складом суду;

- визнати обґрунтованими заяви позивача про відвід суддів Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області й Апеляційного суду Івано-Франківської області;

- згідно зі статтями 262 і 420 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України відреагувати на виявлену сумнівну «повноспроможність представників прокуратури в судах та їх безпосередніх керівників, їх інтелектуальну безпомічність, когнітивно-мнестичну неспроможність, відсутність належного кваліфікаційного рівня, особисту тупість тощо».

Скаржиться нанеправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивує касаційну скаргу так :

- суди першої й апеляційної інстанцій неправомірно вважали недоведеним факт заподіяння моральної шкоди позивачеві внаслідок протиправної бездіяльності прокуратури;

- заявлена вимога безпосередньо відповідає предметній юрисдикції, передбаченій у статті 19 ЦПК України;

- у позивача відсутній публічно-правовий спір з прокуратурою;

- позивач має право вибору, до якого суду звертатись, зокрема до адміністративного з вимогами щодо визнання діянь чи рішень незаконними та щодо відшкодування без будь-яких зобов`язальних вимог, або до цивільного з єдиною вимогою - про стягнення відшкодування заподіяної незаконними діями чи рішеннями майнової або моральної шкоди;

- існує юрисдикційний спір, який виник через порушення судами попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції та полягає у «нав`язаному» прокуратурою судам способі відмови у задоволенні позову за відсутністю попередніх рішень адміністративних судів.

31 серпня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

21 лютого 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

10 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі на її розгляд справи, дійшла висновку, що такі підстави відсутні.

Касаційну скаргу щодо порушення правил предметної юрисдикції у цій справі позивач мотивує наявністю юрисдикційного спору, який полягав у «нав`язаному» прокуратурою судам способі відмови в задоволенні позову за відсутністю попередніх рішень про визнання протиправними дій прокуратури, ухваленими за правилами адміністративного судочинства, а також тим, що сам позивач має право вибору, до якого суду звертатись.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що ні у рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 травня 2018 року, ні у постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року немає висновків щодо необхідності розгляду цього спору за правилами іншої, аніж цивільна, юрисдикції.

Не ставили під сумнів розгляд цього спору за вказаними правилами як суди попередніх інстанцій, так і прокуратура (Т. 1, а. с. 134-136; Т. 2, а. с. 64-66). Крім того, позивач сам звернувся до суду за правилами цивільного судочинства, в апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції правил предметної чи суб`єктної юрисдикції не наводив (Том 2, а. с. 108-116).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що жодних заперечень стосовно юрисдикції суду в учасників справи не було; позивач не просить у касаційній скарзі закрити провадження у справі, а навпаки, наполягає на ухваленні судом касаційної інстанції нового рішення, яким просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року і задовольнити його позов повністю або ж направити справу до суду першої інстанції.

З огляду на це відсутні підстави для прийняття справи для продовження розгляду у Великій Палаті Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України, якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_10 до Державної казначейської служби України, прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_10 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року повернути на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
О. С . Золотніков І. В .
Саприкіна В. С . Князєв О. М .
Ситнік Л. М . ЛобойкоВ. Ю. Уркевич
О. Г. Яновська