Справа № 522/1697/19
Провадження № 2/522/4526/19
11 квітня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
01.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи ОСОБА_3 та просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21.04.1995 року квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (нова назва АДРЕСА_1), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , який зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», реєстраційний номер Н/95-0054.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що на даний час вона не може розпорядитися своїм майно, а також оформити свої спадкові права після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на підставі вказаного договору належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, адже чинним законодавством передбачено нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, якщо сторонами в договорі були неповнолітні, малолітні діти, або дії вчинялися через представника. Жодних претензій у сторін договору один до одного ніколи не було.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі було призначено суддю Бондар В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05.02.2019 року позов залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви.
08.02.2019 року на виконання ухвали про залишення позову без руху від представника позивача до канцелярії Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.02.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному порядку з проведенням підготовчого засідання 26.03.2019 року.
До суду 28.02.2019 року надійшли пояснення ОСОБА_3 , яка вказала, що вимоги позивача вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 26.03.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.04.2019 року.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 квітня 1995 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 купили квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачу вказана квартира належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 28.02.1995 року,№ 8-4456, зареєстрованого Одеським МБТІ від 15.03.1995 року під № 445 стр.44 кн.124пр.
Договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений між сторонами був складений у письмовій формі та зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», реєстраційний № Н/95-0054 від 21.04.1995 року. В указаному договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в ОМБТІ 25.04.1995 року за № 445 стр. 44 кн. 124пр., про що є відмітка на вказаному договорі.
Вчинивши зазначений біржовий правочин купівлі-продажу покупці прийняли квартиру у власність і стали власниками квартири, про що також зазначено в п.6 Договору.
В подальшому будь-яких спорів з приводу біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н/ 95-0054 від 21.04.1995 року між продавцями та покупцями не виникало.
З довідки (виписки з домової книги), виданої КП «ЖКС «Фонтанський» від 16.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 проживає з 14.07.1995 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, про що міський відділ реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області 31.03.1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зробив запис за № 590 та видав Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно а саме 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 .
Позивачка, як дочка померлої, звернулась до приватного нотаріуса Прокоф`євої Л.Г., стосовно оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , але листом №559/01-16 від 08.11.2018 року нотаріус роз`яснив їй, що право власності на квартиру може бути підтверджене, зокрем, договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності на ньому відмітки про реєстрацію відповідних прав. В той же час, якщо сторонами в договорі були неповнолітні, малолітні діти, або дії вчинялися через представника, то зазначені угоди не могли бути зареєстровані на біржі, так як біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. В зв`язку з цим, нотаріус рекомендувала звернутися до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.
Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.04.1995 року № Н/95-0054 сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".
За твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.04.1995 в повному обсязі. Так, позивач сплатив відповідачу вказані у договорі кошти, відповідач після відчуження проданої квартири виселився з неї, позивач вселився в квартиру, користується нею в повному обсязі, сплачує комунальні та інші послуги.
Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися квартирою, оформити спадщину, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна.
Зазначені обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в квітні 1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні 21.04.1995 року Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений на Одеській Універсальній товарній Біржі «Центр», реєстраційний номер №Н/ 95-0054 , слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57,58 Конституції України, ст.220,224, 225 ЦК УРСР в ред.1963 року, ст.ст.12, 13, 60, 81, 89, ч. 3 ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір № Н/95-0054 купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 1995 року, зареєстрований на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр», зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 25.04.1995 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 11.04.2019 року.
Суддя: В.Я. Бондар