Справа №0707/9332/2012 6/303/149/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Лаврів Е.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево подання заступника начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням відносно ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Подання мотивує тим, що на виконанні в Мукачівському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/303/519/13 виданого 24 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Держави заподіяну шкоду у розмірі 22 178 грн. 00 коп.. 05 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію даної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на день звернення до суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не зявився, про причини неявки виконавця не повідомив. Тому, просить тимчасово обмежити у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах подання, суд приходить до слідуючого висновку. У відповідності до частин 1,2,3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи. Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. У свою чергу згідно вимог ст.18 ч.1 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з п.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Судом встановлено, що у матеріалах подання, відсутні будь-які дані чи докази щодо злісного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду. Зі змісту подання не вбачається, в чому полягає складність виконання рішення суду чи у звязку з чим таке виконання є неможливим. Не зазначено доказів, злісного ухилення від явки на виклик державного виконавця. З урахування наведеного вище слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. При цьому, під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, оцінивши їх належність, допустимість а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за кордон є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст.ст.ст. 258, 260, 441 ЦПК України,ст.ст. 5, 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання заступника начальника Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий В.О.Монич