Справа № 567/1369/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Острозького районного суду Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття та 2000 грн. аліментів на своє утримання щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

В обгрунтування позову зазначає, що з 07.10.2016 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого у них є неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні.

Вказує, що матеріальної допомоги на утримання дитини в доровільному порядку ОСОБА_3 не надає, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та її дохід складається із соціальної допомоги в розмірі 860 грн., якої не вистачає для належного утримання дитини, повноцінного задоволення всіх її першочергових матеріальних потреб та власних побутових потреб.

Зазначаючи, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, однак працює на карєрі по видобуванню бурштину в смт.Володимирець Рівненської області та отримує дохід в розмірі 27000-28000 грн., інших утриманців не має, у його власності знаходиться автомобіль, марки INFINITI, житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка в смт.Володимирець по вул.Медова, 38 Рівненської області, а вона, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, немає можливості працювати, просить позов задоволити повністю.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановив наступне.

Ухвалою суду від 18.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, передбачене ст.274-279 ЦПК України, з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, визначено сторонам строки для подання відповіді на відзив та заперечення.

08.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнав, в його задоволенні просив відмовити.

При цьому, зазначив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та грунтується лише на припущеннях позивача. Вказує, що він не працевлаштований, постійного заробітку немає, а його малих та нерегулярних доходів вистачає лише на продукти харчування та предмети першої необхідності.

Окрім того, вказав, що на даний час перебуває у важкому моральному та матеріальному становищі, на його утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою, часто хворіє та їй встановлено діагноз Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІІ, ризик ІІ.

На підставі викладеного, просив у позові ОСОБА_1 відмовити.

13.11.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечення, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не визнає та зазначає, що ОСОБА_3 є працездатною особою, у нього хороший стан здоровя, інших утриманців не має, йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, на якій він дійснює будівництво житлового будинку з господарськими будівлями, площею біля 200 кв.м., а також транспортні засоби. Зокрема, автомобіль НОМЕР_1, на експлуатацію та обслуговування якого відповідач витрачає значні грошові кошти. Зазначила, що вказаний транспортний засіб було придбано під час шлюбу, однак, він використовується відповідачем лише для задоволення власних потреб.

Водночас, позивач вказує, що ОСОБА_3 не надав жодних доказів, які підтверджують непрацездатність матері, необхідність у її догляді та неможливість працювати. Окрім того, зазначає, що мати позивача є пенсіонером та щомісячно отримує пенсію і є матеріально забезпеченою.

Зазначаючи, що права їх спільної з відповідачм дитини порушені, оскільки останній не бере належної участі в утриманні дочки, просить заперечення відповідача проти позову відхилити, а позов задоволити повністю.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до норм ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Окрім того, згідно ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки, відзив на позовну заяву надійшов до суду 08.11.2018 року без письмового повідомлення відповідача про неможливість подачі усіх доказів разом із відзивом, а 29.11.2018 року відповідачем подано клопотання про долучення до справи документів, а саме: дублікатів квитанцій, копії паспорту ОСОБА_6, копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, довідки Володимирецького обєднаного УПФ України №781 від 22.11.2018 року, копії скріншотів із соціальної мережі та клопотання про огляд мобільного телефону в судовому засіданні.

Таким чином, вказані документи подані поза встановленим строком, відповідачем не надано суду доказів на обгрунтування поважності причин пропуску визначеного строку, то судом не приймаються до розгляду клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи дублікатів квитанцій, копії паспорту ОСОБА_6, копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, довідки Володимирецького обєднаного УПФ України №781 від 22.11.2018 року, копії скріншотів із соціальної мережі та клопотання про огляд мобільного телефону в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

При цьому пояснила, що з 07.10.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак, з 28.06.2018 року вони разом не проживають. Вказала, що їх спільна малолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з нею та перебуває на її матеріальному утриманні.

Зазначила, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку та немає змоги працювати, а її дохід складається лише із соціальної допомоги, яка складає 860 грн. на місяць. Вказує, що така сума є недостатньою для задоволення потреб дочки, її належного утримання та розвитку.

Окрім того, вказує, що отриманий нею дохід в розмірі 860 грн. на місяць, не може забезпечити задоволення і її першочергових побутових потреб, а можливості працювати, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, вона не має.

При цьому зазначила, що до одруження навчалася за спеціальністю Дошкільна освіта та неофіційно працювала, від чого отримувала дохід. А відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, однак, займається продажем бурштину. Окрім того, у власності ОСОБА_3 перебуває автомобіль, марки INFINITI, житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка в смт.Володимирець по вул.Медова, 38 Рівненської області, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, до досягнення нею повноліття та на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку.

Водночас, позивач в судовому засіданні підтвердила, що відповідач періодично надсилав їй грошові кошти, але не в значних сумах, які не достатні для утримання дитини та забезпечення її першочергових потреб, купував речі.

Зокрема, зазначила, що з моменту роздільного проживання, відповідач здійснював для неї перекази коштів, а саме: 03.07.2018 року в сумі 3000 грн., однак дані кошти були отримані ним від продажу дитячої коляски, 14.07.2018 року 804 грн. 02 коп. соціальна допомога при народженні дитини, 10.08.2018 року 1000 грн., 16.08.2018 року 1000 грн., однак з них 860 грн це соціальна допомога, 22.08.2018 року 1000 грн., однак з них 500 грн. було витрачено на придбання дитячого візочка, 16.09.2018 року - 1000 грн., з них 860 грн. соціальна допомога, 23.09.2018 року - 603 грн. було повернено відповідачем за продаж дитячого стільця для годування, 23.10.2018 року та 28.11.2018 року по 1000 грн. Однак, заперечила, щодо наданням відповідачем коштів на ліки для дочки в сумі 500 грн.

Вказала, що відповідач пропонував їй сплачувати аліменти в добровільному порядку в загальній сумі 2000 грн., однак позивач вважає, що такий розмір аліментів буде недостатнім для утримання дитини та задоволення її першочергових потреб, за умови перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Окрім того вказала, що стан здоровя дитини та позивача добрий, нерухомого та рухомого майна у її власності не має, інші особи на її утриманні не перебувають.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 07.10.2016 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні.

Вказує, що матеріальної допомоги на утримання дитини в доровільному порядку ОСОБА_3 не надає, а позивач здійснює догляд за дочкою, до досягнення нею трирічного віку, а тому можливості працювати не має та її дохід складається лише із соціальної допомоги в розмірі 860 грн., якої не вистачає для належного утримання дитини, повноцінного задоволення всіх її першочергових матеріальних потреб та власних побутових потреб.

Зазначаючи, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, однак займається перепродажем бурштину в смт.Володимирець Рівненської області, інших утриманців не має, у його власності знаходиться автомобіль марки INFINITI, житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка в смт.Володимирець по вул.Медова, 38 Рівненської області, просить позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання позов визнав частково, зокрема, на утримання дитини в розмірі 1000 грн. та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1000 грн.

При цьому підтвердив, що з 07.10.2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1, від якого подружжя має малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що з моменту роздільного проживання, надає утримання для дитини та позивача в добровільному порядку в розмірі близько 2500 грн. щомісячно.

Окрім того, підтвердив, що 03.07.2018 року здійснив переказ коштів для позивача в сумі 3000 грн., які були отримані ним від продажу дитячої коляски, що була придбана за його рахунок, 14.07.2018 року 804 грн. 02 коп., які були отримані ним в якості соціальної допомоги, 10.08.2018 року 1000 грн., 16.08.2018 року 1000 грн., однак з них 860 грн це соціальна допомога, 22.08.2018 року 1000 грн. для придбання дитячого візочка, 16.09.2018 року - 1000 грн., з них 860 грн. соціальна допомога, 23.09.2018 року - 603 грн. за продаж дитячого стільця для годування, 23.10.2018 року та 28.11.2018 року по 1000 грн.

Вказав, що після того, як позивач, на його думку, почала неналежно використовувати надані ним грошові кошти, він періодично купує продукти харчування та необхдні речі, зокрема придбав зимовий комбінезон за 1200 грн. та взуття за 600 грн. для дочки, давав грошові кошти на ліки в розмірі 500 грн.

Пояснив, що офіційно не працює, отримує нерегулярні доходи від надання тимчасових будівельних послуг та послуг з автоперевезення. Зазначає, що видобуванням та продажем бурштину не займається, автомобіль придбав за 14000 дол. США. Зазначив, що в нього у власності дійсно перебуває земельна ділянка в смт.Володимирець по вул.Медова, 38, яку він придбав за 41800 грн., які позичив під розписку. Окрім того, вказав, що будівництвом житлового будинку, який йому належить, протягом 2018 року не займався, у звязку із відсутністю коштів.

Водночас, зазначив, що не має можливості надавати матеріальне утримання для дочки та позивача в розмірі, заявленому ОСОБА_1, оскільки на його забезпеченні перебуває ще мати ОСОБА_6, дохід якої складається лише з пенсії за віком в розмірі близько 1600 грн. При цьому, пояснив, що у нього є ще сестра, однак вона не має змоги надавати матеріальну допомогу для матері.

Окрім того, відповідач підтвердив витрати на обслуговування автомобіля, в сумах - 133,95 грн., 14572,11 грн., 1283,00 грн, 13169 грн., 672,00 грн., 2897,82 грн., 10480 грн., 939,00 грн., 2347,45 грн., 3351,29 грн., 2508,27 грн. та пояснив, що на момент понесення ним таких витрат, його матеріальний стан був кращим та він отримував більший дохід.

Зазначив, що працюючи без офіційного працевлаштування,обліку своїх доходів не веде, а тому не може повідомити суд про їх розмір.

05.02.2019 року позивач подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його присутності та без присутності його представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначила, що позивачем не надано суду доказів працевлаштування ОСОБА_3 та належності йому нерухомого майна. Окрім того, вказала, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір ОСОБА_6, яка у звязку із станом свого здоровя не має можливості працювати та її дохід складається лише з пенсійного забезпечення, яке вона отримує в мінімальному розмірі.

Водночас, зазначила, що враховуючи матеріальний стан, відповідач здатен сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. та 1000 грн. в якості аліментів на утримання позивача, до досягнення дочкою 3 років.

При цьому зазначила, що ОСОБА_3 і на даний час в добровільному порядку надає грошові кошти позивачу, з метою утримання своєї малолітньої дочки, купує необхідні для дитини речі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №121596, виданого 07.10.2016 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району, сторони у справі перебувають у шлюбі з 07.10.2016 року (актовий запис №20).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №275150, виданного 10.07.2017 року виконавчим комітетом Жовкинівської сільської ради Володимирецького району, ОСОБА_5 народилася 27.06.2017 року та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

З довідки Оженинської сільської ради Острозького району №2941 від 27.09.2018 року вбачається, що малолітня дочка сторін ОСОБА_5 з 27.09.2018 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їхня малолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач достатньої участі в матеріальному забезпеченні дитини не бере.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Судом встановлено, що будучи батьком, ОСОБА_3 своєї дитини належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дочки не надав.

При цьому судом враховано, що відповідач періодично надавав грошові кошти, продукти харчування та речі на утримання дочки ОСОБА_5, однак таке матеріальне забезпечення було недостатнє для задоволення потреб дитини.

Загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свою малолітню дочку належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З пояснень сторін, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, трудової книжки ОСОБА_3 (серія АА №273095, заповненої 30.06.2008 року), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків №9575 від 07.11.2018 року, довідки Жовкинівської сільської ради Володимирецького району №746 від 29.10.2018 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на даний час офіційно не працевлаштований.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень позивача в частині неофіційного працевлаштування відповідача, повязаного із видобуванням та продажем бурштину, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Одночасно, з пояснень позивача, які були надані ним в судовому засіданні, встановлено, що він періодично отримує нестабільний дохід від надання послуг, повязаних з будівельними роботами та автоперевезенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Статею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач на обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач отримує дохід в розмірі 27000-28000 грн., однак жодних доказів працевлаштування відповідача суду не надала, а ОСОБА_3 зазначає, що на даний час офіційно не працює, що узгоджується з поданими ним доказами.

Тому суд вважає, що розмір аліментів на утримання дочки, які підлягають стягненню з відповідача повинен бути менший, ніж 5000 грн. на місяць.

Одночасно, суд бере до уваги, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №626, ОСОБА_3 придбав земельну ділянку, площею 0,1200 га, що розташована в смт.Володимирець, вул.Медова, 38 Володимирецького району Рівненської області, за 41892 грн.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача з приводу того, що грошові кошти на придбання даної земельної ділянки були отриманні ним за договором позики, шляхом написання розписки, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини суду не надано, а позивач зазначене запеерчує.

Факт належності відповідачу вказаної земельної ділянки підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з Державного земельного кодастру про земельну ділянку НВ-017 від 11.05.2017 року.

Водночас, в судовом засіданні встановлено, що для відповідача належить житловий будинок в смт.Володимирець по вул.Медова, 38 Рівненської області. Дані обставини не оспорювалися та були визнані відповідачем в судовому засіданні.

Окрім того, даний факт підтверджується повідомленням про початок виконання будівельних робіт/про заміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, де замовником послуг з будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Медова, 38 смт.Володимирець Рівненської області є відповідач, договором №49 на виконання платних послуг РКП Архітектурно-планове бюро Володимирецької районної ради від 01.05.2018 року щодо виготовлення ескізів намірів забудови на будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд по по вул.Медова, 38 в смт.Володимирець Рівненської області, де замовником також вказаний відповідач ОСОБА_3, рахунком № від 14.03.2017 року, де ОСОБА_3 є платником за надання послуг ПрАТ Рівнеобленерго з виготовлення проектних робіт за адресою смт.Володимирець, вул.Медова, 38 Рівненської області.

Одночасно, з пояснень відповідача, в судовому засіданні встановлено, що йому на праві власності належить автомобіль, марки INFINITI, який було придбано ним за 14000 дол. США. Окрім того, відповідач підтвердив, що ним за період 2017-2018 року на експлуатацію та обслуговування транспортного засобу було витрачено грошові кошти, зазначені в акті виконаних робіт №ВП-К-, згідно рахунку №, акту виконаних робіт №ВП-К-, наряду замовлення №GAS0100440, акту виконаних робіт №ВП-К-, №Па-К-000081524, наряду замовлення від 15.05.2018 року, заказу-наряду №12918, акту виконаних робіт №ВП-К-03031695, №ВлвСА-000577, №ВЛвСА-000577.

Аналіз витрат відповідача на придбання та обслуговування зазначеного нерухомого і рухомого майна дозволить прийти до висновку, що відповідач значно занижує розмір своїх доходів і спроможний нести витрати на утримання дочки та дружини.

При вирішенні спору, суд критично ставиться до пояснення відповідача про перебування на його утриманні матері ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1435 вбачається, що для ОСОБА_6, яка перебувала на лікуванні в КЗ Володимирецька ЦРЛ з 16.02.2017 року по 27.02.2017 року було встановлено основний діагноз Гіпертонічна х-ба ІІ, ст. ІІ, ризик ІІ. Однак, з пояснень відповідача та його представника вбачається, що ОСОБА_6 отримує пенсію за віком, що свідчить, що остання отримує матеріальне забезпечення у вигляді пенсії. Водночас, суду не надано належних доказів, які підтверджують перебування ОСОБА_6 на матеріальному утриманні відповідача.

Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в розмірі 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Окрім того, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1, яка є матірю малолітньої ОСОБА_5, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має змоги працювати, а отже отримувати дохід та матеріально зебезпечувати дитину.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини в належному розмірі не надає, хоча зобов'язаний це робити за приписами ст.180 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що дружина відповідача ОСОБА_1 27.06.2017 року народила доньку ОСОБА_5, яка на даний час проживає з нею.

Частиною 2 ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Оскільки, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_5 проживає з позивачкою і не досягла трирічного віку, а відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, то з нього на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку.

Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1921 грн., з 1 липня - 2007 грн., з 1 грудня - 2102 грн.

При цьому судом береться до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, зокрема, наявність у відповідача нерухомого майна, транспортного засобу, відсутність інших утриманців, окрім позивача та малолітньої дочки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн. щомічно до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку, підлягає задоволенню.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 08.10.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути 1409 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі ст.84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 08 жовтня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3) аліменти на її утримання в розмірі 1921 грн. щомісячно починаючи з 08 жовтня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.02.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8