МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/40/17

"25" лютого 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, вказавши третіми особами Кодрянська селищна рада Макарівського району Київської області, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 1989 року померла її мати ОСОБА_3. Позивачка разом із своїм батьком ОСОБА_4 переїхала проживати у двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, яка належала батькам її батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 1993 року до позивачки та її батька переїхала проживати ОСОБА_7, яка в 1994 році одружилася з батьком позивачки та змінила при цьому прізвище.

ІНФОРМАЦІЯ_5 від їх шлюбу народився син ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачка та її брат оформили у власність спадкове майно, якою була квартира АДРЕСА_1.

Станом на 12.09.2012 року обидва спадкоємці зареєстровані у спадковій квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба позивачки ОСОБА_5, після смерті якої позивачка протягом шести місяців не звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позивачці було відмовлено у поновленні строків для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті баби.

Таким чином, позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті баби.

На момент смерті баби за законом мали б право прийняти спадщину дід та батько позивачки в рівних частках, однак, останній на той момент уже помер.

Оскільки позивачка не прийняла спадщину після смерті баби, неповнолітній брат вважається таким, що спадкував за правом представлення ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Дід позивачки є спадкоємцем, який постійно проживав із бабою на час відкриття спадщини, не заявив протягом шести місяців про відмову від прийняття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, після смерті баби спадщину спадкували за законом неповнолітній - брат та дід позивачки в рівних частках по ј частці спадкового майна.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку спадкового майна після смерті баби брат позивачки не отримував, оскільки його мама ОСОБА_14 із заявою про прийняття її сином спадщини після смерті баби до державної нотаріальної контори не зверталася.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивачки. Дід позивачки помер через шість днів після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, до закінчення якого такі свідоцтва не видаються, а тому він не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку спадкового майна, спадщина на яку відкрилась після смерті Баби.

Після смерті діда ОСОБА_6 спадкоємець за заповітом позивачка звернулась із заявою до Першої Київської державної нотаріальної контори, внаслідок чого була заведена спадкова справа.

Позивачка мала право отримати свідоцтво про право на спадщину з заповітом на спадкове майно після смерті діда, однак, не отримала за таких обставин. 25.11.2008 року (за день до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини) ОСОБА_4, діючи в інтересах неповнолітнього її сина подала до Шевченківського районного суду м. Києва позов до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним. У ході розгляду цивільної справи висновком у СМЕ не встановлено фактів, які б слугували підставою для задоволення позову, розгляд цивільної справи завершено 30.03.2011 року шляхом залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача. З набранням чинності ухвали суду про залишення позову без розгляду, тобто, з 05.04.2011 року для ОСОБА_1 припинили дію процесуальні перешкоди у завершенні оформлення права власності на спадкове майно після смерті діда.

Спадковим майном після смерті діда позивачки, як вбачається з листа №4345/02-14 від 14.06.2011 року з Першої Київської державної нотаріальної контори з урахуванням розрахунків позивача, є зокрема:

ѕ частини земельної ділянки площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд (земля під будинком);

ѕ частини земельної ділянки площею 0,176 га для ведення ОСГ (земля ОСГ);

ѕ частини приватного будинку з господарськими спорудами, що розташовані на землі під будинком та має поштову адресу: АДРЕСА_2.

Спадковим майном за заповітом після смерті діда позивачки є також ѕ квартири, яка, у незаконний спосіб була незаконно відчужена іншим особам з одночасною передачею оригіналів документів до інших осіб.

Позивачка просить: визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності: на ѕ частини будинку з господарськими спорудами, що розташовані на території АДРЕСА_2;

на ѕ частини земельної ділянки площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на ѕ частини земельної ділянки площею 0,176 га для ведення особистого селянського господарства, що разом складає ѕ частини земельної ділянки площею 0,326 га, що розташовані на території АДРЕСА_2, та судові витрати стягнути з відповідача на користь позивачки.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_11 надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про час, місце розгляду справи, належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №932, до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзиву у встановлений строк не надав.

Представник третьої особи Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області до суду не з?явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві до суду не з?явився, згідно раніше поданих пояснень, розгляд вказаної справи залишили на розсуд суду, оскільки дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у м. Києві та його підпорядкованих органів позивачем не оскаржуються.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового розгляду звукозаписувальними технічними засобами не фіксувалось.

Встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації смерті в місті Києві, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, у віці 42 років (а.с.6).

Згідно заповіту від 20.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом третьої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, ОСОБА_13 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно заповіту від 20.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом третьої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації смерті в м. Києві, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, у віці 75 років (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації смерті в м. Києві, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, у віці 74 років (а.с.9).

Згідно довідки №1365/3-03-56 від 29.11.2008 року, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції і місті Севастополі, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьками вказані: ОСОБА_10 та ОСОБА_13 (а.с.10).

Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничної районної державної адміністрації, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали шлюб 04.06.1994 року, про що складено відповідний актовий запис №335. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_14 (а.с.12).

Відповідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_7, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_14 змінила ім'я, про що 02.11.2011 року складено відповідний запис №155. Прізвище після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_7 (а.с.13).

Відповідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_8, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_8 змінив ім'я, про що 24.03.2012 року складено відповідний запис №40. Прізвище після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно Державному акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_9, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, площею 0.328 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

Відповідно довідки №236 від 03.08.2016 року, виданої виконкомом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області, згідно рішення сесії Кодрянської селищної ради №09-02-VІІ від 18.11.2015 року, АДРЕСА_2 змінена на АДРЕСА_2 (а.с.43).

З матеріалів спадкової справи №788/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 вбачається, що спадкоємцями до майна померлого є ОСОБА_1, малолітній ОСОБА_8 (а.с.50-166).

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1, 2, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1279 ЦК України).

Відповідно листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, за змістом п.69 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, згідно вимог п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно вимог п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна.

Відповідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не надано до суду жодного підтверджуючого право власності спадкодавця документу на спірне майно та не заявлено відповідних клопотань про витребування таких документів.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачкою не надана відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину на ѕ частини будинку з господарськими спорудами, що розташовані на території селища міського типу Кодра по вул. Миру, 56, у Макарівському районі Київської області, та на ѕ частини земельної ділянки площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на ѕ частини земельної ділянки площею 0,176 га для ведення особистого селянського господарства, що разом складає ѕ частини земельної ділянки площею 0,326 га, що розташовані на території селища міського типу Кодра по вул. Миру, 56, у Макарівському районі Київської області, що є обов'язковим під час розгляду вказаної категорії справ.

Керуючись ст.1217, 1218, 1223, ч.1, 2, 3 ст.1268, 1269 ЦК України, ст.76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати його складення, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя