Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2019 Справа №607/21919/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Стус К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу № 607/21919/18 за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на Ѕ автомобіля марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що дане майно було спільно нажите ним та ОСОБА_3 у шлюбі, а тому воно належить кожному із них у рівних частинах. Згоди на його розподіл їм досягти не вдалось, що й стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2018 року було частково задоволено заяву ОСОБА_1 та застосовано заходи забезпечення позову, відповідно до яких ОСОБА_3 заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження транспортного засобу марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, колір червоний, тим кузова «Хетчбек-В», номер кузова НОМЕР_2, обємом двигуна 1'598 куб.см.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились. Останній подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач повторно у судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 067296; актовий запис № 886, здійснений 24 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

За час перебування у шлюбі сторони набули автомобіль «Nissan Juke», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, колір червоний, тим кузова «Хетчбек-В», номер кузова НОМЕР_2, обємом двигуна 1'598 см3, котрий був зареєстрований за відповідачем, про що видано відповідне свідоцтво СХ1050634.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (частина 1 ст. 70 СК України)

Таке ж положення міститься у частині 2 ст. 372 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Як встановлено у судовому засіданні, сторонам не вдалось досягти домовленості щодо розподілу вказаного майна.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне поділити спільне майно, набуте позивачем та відповідачем у шлюбі відповідно до запропонованого ОСОБА_1 варіанту.

При цьому суд взяв до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Вказаний автомобіль є неподільною річчю, а тому провести його поділ в натурі (реальний поділ) неможливо.

Вирішуючи питання про поділ неподільної речі, суд бере до уваги положення частин 4 , 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Жоден із співвласників автомобіля, не висловив згоди на отримання грошової компенсації за свою частку у цьому майні, а тому виділення її у власність одному із них є неможливим.

У такому випадку суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу і залишити це майно у спільній частковій власності сторін.

Також з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати понесені при сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, в порядку, визначеному частиною 1 статті 141 ЦПК України.

Заходи забезпечення даного позову продовжуватимуть діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до частини 7 ст. 158 ЦПК України.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову будуть діяти до повного виконання судового рішення. (частина 8 ст. 158 ЦПК України)

Керуючись статями 4, 13, 82, 158, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за:

ОСОБА_1 (проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) право власності на Ѕ (половину) автомобіля «Nissan Juke», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, колір червоний, тим кузова «Хетчбек-В», номер кузова НОМЕР_2, обємом двигуна 1'598 см3, котрий зареєстрований за ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХ1050634;

ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) право власності на Ѕ (половину) автомобіля «Nissan Juke», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, колір червоний, тим кузова «Хетчбек-В», номер кузова НОМЕР_2, обємом двигуна 1'598 см3, котрий зареєстрований за ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХ1050634.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1'852 (одну тисячу вісімсот пятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрована адреса місця проживання вул. 15 Квітня, 39/151, м. Тернопіль, 46016, ідентифікаційний номер НОМЕР_3;

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання вул. С. Крушельницької, 1А/9, м. Тернопіль, 46003, ідентифікаційний номер НОМЕР_4.

Головуючий суддяОСОБА_4