провадження 2/201/146/2019
УХВАЛА

23 квітня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Автокредит плюс» 13 вересня 2017 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків, позовні вимоги не змінювалися, але уточнювалися і доповнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вказана справа була прийнята до провадження та призначено проведення судового засідання, розглядалися клопотання, виносилися ухвали, справа по суті не слухалася і спір не вирішено.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1А заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, оскільки відповідачі зареєстровані і мешкають там, предметом спору є майно (автомобіль), який також знаходиться в м. Запоріжжі, там же порушена кримінальна справа, всі дії там і виконання спірного договору також, тому у позивача немає права вибору підсудності і цей суд безпідставно прийняв до провадження та розглядає цю справу.

Вислухавши думку учасників судового засідання, зясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне передачу справи до іншого суду для розгляду по суті, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим місцем її проживання (перебування), а зареєстрованим місцем проживання відповідачів за цим позовом, як зазначає сам позивач, є не у Соборному районі м. Дніпро.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на ч. ч. 6, 8 ст. 110 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача), оскільки з позовної заяви та до даних до неї документів не вбачається, що майну позивача була завдана шкода (спір виник не з приводу відшкодування шкоди завданої майну позивача, а щодо стягнення збитків (упущена вигода), також у договорі та акті приймання-передання не зазначено, що місцем виконання договору є м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 (Соборний район м. Дніпро), крім того з них не вбачається, що виконання зобовязань, які винили у боржника (відповідач), через специфіку відносин, що виникли між сторонами або через їх особливість можливе лише у певному місці, тобто за місцем визначеному у договорі, також слід зазначити, що відповідно до п. 39 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК). Правила визначення місця виконання зобовязання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобовязань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності, однак між сторонами виникли (договірні відносини), та у позовних вимогах позивач просить стягнути збитки (упущена вигода), розірвати договір та стягнути грошові кошти сплачені за товар (автомобіль) за вказаним договором, а тому з урахуванням вище викладено відсутні передбачені законом підстави для розгляду справи цим судом та вказана позовна заява не підсудна цьому суду.

Згідно із ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися також за місцем заподіяння шкоди.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пятнадцяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пятнадцяти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, враховуючи перелічені обставини, суд вважає можливим дану справу передати на розгляд іншого суду за підсудністю, оскільки не вірно зроблено вибір предявлення позову згідно вимог ст. 27-29, 30 ЦПК України, з урахуванням правил підсудності, справу прийнято до провадження з порушення правил підсудності і законних підстав зараз для розгляду справи в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська не має, порушення правил підсудності може викликати сумніви в обєктивності суду і скасування апеляційною інстанцією ухваленого в справі рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, 31, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків для розгляду по суті до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили 23 квітня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -