Справа № 345/522/19
Провадження № 22-ц/4808/566/19
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року, постановлену суддею Якимів Р.В. у м. Калуш,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_2 зобовязань перед Середньоугринівською сільською радою в сумі 60198 грн завданих збитків, посилаючись на те, що боржник не виконує рішення суду у справі та ухиляється від його виконання.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника: громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документу на строк до виконання ним зобовязань за виконавчим листом № 1-420/11, виданим 12.04.2012 Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь Середньоугринівської сільської ради Калуського району 60 198,00 гривень завданих збитків. Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України. Ухвалу допущено до негайного виконання.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, з постановленням нової про відмову в задоволенні подання посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що він не ухиляється від виконання рішення суду. Старшим державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 не доведено факт ухиляння від виконання рішення. Крім того, суд першої інстанції не досліджував матеріали виконавчого провадження, не зясував чи отримував боржник копії постанов про відкриття виконавчого провадження, чи мав можливість із урахуванням часу отримання постанови виконати в добровільному порядку рішення суду, чи здійснювались державним виконавцем вихід на місцевість із перевіркою знаходження боржника за місцем проживання, вказаного у виконавчому листі чи ухилявся боржник від вчинення виконавчих дій, і в залежності від встановленого не прийняв законне і обґрунтоване рішення, здійснивши при цьому передчасний висновок про наявність підстав для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Обмеження у праві виїзду є крайньою мірою до боржника і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка обєктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів.

Заступник начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 04 квітня 2019 року подав відзив в якому зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалась Жидачівським районним відділом ДВС ГТУЮ в Львівській області, яка відкрита на підставі заяви прокуратури Івано-Франківської області. Згідно заяви ОСОБА_2 від 28 вересня 2018 року просить передати виконавче провадження за адресою фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, додатково повідомляє про проплату боргу, проте підтвердження сплати боргу не надав. 01 жовтня 2018 року матеріали виконавчого провадження передано до виконання у Калуський міськрайонний відділ ДВС. 25 жовтня 2018 року державним виконавцем прийнято до виконання матеріали виконавчого провадження про що надіслано боржнику постанову за місцем його фактичного проживання, однак боржник до державного виконавця не зявився. Крім того, встановлено фактичне місце праці боржника, однак станом на 29 березня 2019 року стягнення коштів з заробітної плати не відбулось. Жодних дій ОСОБА_2 не вчиняв на часткове виконання виконавчого документу, що підтверджує факт ухилення від виконання рішення суду.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання у судове засідання не зявились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у Калуському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-420/11 від 12.04.2012, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Середньоугринівської сільської ради Калуського району 60198,00 гривень завданих збитків. Державним виконавцем направлено запити в майново-реєстраційні установи щодо виявлення майна боржника, встановлено наявність у нього автомобіля та постановою від 11.01.2019 року оголошено його в розшук. Постановою від 28.11.2018 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 Вважаючи, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, суд прийшов висновку за необхідне тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання ним майнових зобовязань, так як відсутність такого обмеження може значно утруднити подальше виконання рішення або взагалі зробити його виконання неможливим.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Конституція України передбачає також можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що постановою старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 25 жовтня 2018 року прийнято до виконавчого провадження виконавчий лист №1-420/11 виданий 12 квітня 2012 року Калуським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Середньоугринівської сільської ради Калуського району 60198,00 гривень завданих збитків (а.с.4).

28 листопада 2018 року державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову ВП №56937562 про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2П.(а.с.15).

11 січня 2019 року державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову ВП №56937562 про розшук майна боржника ОСОБА_2 ЗАЗ 110378-40, 2010 р.в. (а.с.16).

Згідно акту від 21 грудня 2018 року державного виконавця Волощука В.М. Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області боржника ОСОБА_2 та належного йому майна за адресою, вказаною у матеріалах виконавчого провадження м. Калуш вул. Литвина 5/53 не виявлено (а.с.17).

За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин " питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи та копію оскаржуваної ухвали. Ця обставина жодними доказами не спростована.

Крім того, складений акт про відсутність боржника ОСОБА_2 за адресою, вказаною у матеріалах виконавчого провадження м. Калуш вул. Литвина 5/53 не заслуговує на увагу, оскільки згідно постанови ВП №56937562 про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 та постанови ВП №56937562 про розшук майна боржника ОСОБА_2 адреса вказана с. Старе Село Жидачівський район, Львівська область, заява ОСОБА_2 про зміну адреси проживання у матеріалах справи відсутня.

Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Також державним виконавцем не подано жодних доказів про те, що при достатньому матеріальному забезпеченні є доведеним факт ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384,389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

В задоволенні подання старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 18 квітня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

ОСОБА_4

ОСОБА_5