КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/287/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.,

за участю секретаря - Шевчук В.О.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_3,,

представник позивача - Колосовська Л.Л., діюча на підставі ордеру,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Березанської райдержадміністрації

про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2018року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 ,за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Березанської райдержадміністрації, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним - батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 26 квітня 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2010 року. Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час проживає разом з ним.

Позивач зазначає, що у січні 2011 року він був вимушений залишити своє власне житло та переїхати до іншої квартири, оскільки відповідач створювала неможливі умови проживання в одній квартирі.

Позивач вказує, що за їх з відповідачем спільною згодою, донька залишилася проживати разом з матір`ю - відповідачем ОСОБА_4 .

Разом з тим, як стверджує позивач, сумісне життя дочки з матір`ю було складним, між ними періодично виникали сварки, які часто переростали у бійку, дитина хвора на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний цукровий діабет з 2008 року), знаходилась під постійним психологічним тиском, перебуваючи під тривалим впливом в формі негативної уваги, що призводило до формування у доньки - ОСОБА_5 патологічних рис характеру, шкідливих для розвитку її особистості, отримуючи негативну репутацію у школі, донька почала неохоче повертатися до дому, залишалася то в нього, то у своєї шкільної подруги.

У грудні 2017 року, як зазначає позивач, донька поїхала на канікули до його сестри в село Рибаківка, Березанського району, Миколаївської області, де також проживають її бабуся та дідусь, а згодом донька виявила бажання залишитись у його сестри на постійне проживання.

У січні 2018 року, як вказує позивач, він переїхав до доньки в с. Рибаківка, перевів доньку з загальноосвітньої школи м. Одеси до Рибаківського закладу загальної освіти І-ІІІ ступенів Березанського району.

Позивач зазначає, що після переїзду доньки її психологічний стан значно поліпшився, покращились показники, що характеризують її стан здоров`я, у зв`язку з цукровим діабетом, також, підвищилась успішність її навчання в школі, у класному колективі користується повагою та авторитетом серед товаришів, добра чесна та відкрита.

Також позивач стверджує, що з грудня 2018 року вони з донькою постійно проживають в м. Одесі в квартирі його матері, за адресою: АДРЕСА_1 , донька навчається в Одеській загальноосвітній школі №28 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області.

Як вважає позивач, за весь час, що дитина проживає з ним, знаходиться на його утриманні, вона двічі знаходилася на профілактичному стаціонарному лікуванні в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні, щомісячно проходить обстеження у лікаря ендокринолога, будь-якої допомоги матеріальної мати не надає, а 08 жовтня 2018 року він звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

23.10.2018 року Київським районним судом м. Одеси видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2018 року до досягнення повноліття дочкою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Першого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 16.01.2019 року заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_4 станом на 16.01.2019 року складає 6085,75грн.

Крім того, позивач вказує, що він приймає активну участь у вихованні дитини, зробив відповідні сприятливі умови для проживання та нормального розвитку доньки, дбає про її здоров`я, розвиток, є відповідальним, люблячим та добропорядним батьком, йому на праві власності належить квартира, він офіційно працює в ТОВ «Пропласт» на посаді економіста, отримує щомісячний дохід, з місця роботи характеризуюся як професіональний, грамотний та відповідальний співробітник.

Донька категорично відмовляється проживати з матір`ю під одним дахом, їх відносини носять вкрай конфліктний характер, телефоні розмови між ними закінчуються сваркою та стресовим станом для дитини, у зв`язку з чим, за захистом своїх сімейних прав та інтересів він звернувся до органів опіки та піклування Березанської райдержадміністрації Миколаївської області про визначення місця проживання доньки, відповідно до ст. 19 СК України.

Органом опіки та піклування Березанської райдержадміністрації Миколаївської області було надано письмовий висновок про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля нього - батька ОСОБА_3 від 05.12.2018 року №618/17/01-3/32/18, яким вирішено за доцільним визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 біля батька ОСОБА_3 в м. Одесі.

Позивач вказує, що визначення місця проживання доньки разом з ним йому необхідно для оформлення її законних прав та інтересів, що надасть йому право на самостійне вирішення питання тимчасового виїзду за межі України з метою оздоровлення та відпочинку, відповідно до ст. 157 СК України.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позивачка та відповідач не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки, ОСОБА_3 звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.01.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Березанської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

19.02.2019 року від позивача до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява, яку у підготовчому засіданні 20.02.2019 року судом було прийнято до розгляду.

У підготовчому засіданні 10.04.2019 року представник позивача заявив суду клопотання, в якому, на підставі ч. 2 ст. 171 СК України, просив суд вислухати думку неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо місця її проживання разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його мешкання, яке судом було задоволено.

У підготовчому засіданні 10.04.2019 року позивач та його представник заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

У підготовчому засіданні 10.04.2019 року відповідач - ОСОБА_4 позов визнала у повному обсязі, пояснила суду, що згодна на визначення місце проживання її неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_3 .

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Березанської райдержадміністрації про час та місце підготовчих засідань повідомлявся належним чином, у підготовчі засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_4 , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 26 жовтня 2010 року (а.с. 14).

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася донька - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 19 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1475 (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє на цукровий діабет 1-го типу, що підтверджується медичним висновком №98 про дитину-інваліда віком до 18 років та виписками із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 16-18).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 28.09.2018 року за №53/18 вбачається, що позивач - ОСОБА_3 , відповідач - ОСОБА_4 та неповнолітня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , однак позивач - ОСОБА_3 з січня 2011 року, а неповнолітня - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з грудня 2017 року за вказаною адресою не проживають (а.с. 19).

З акту о проживанні від 03.02.2019 року, складеного сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , завіреного головою ОСББ «Варненська 7/4» вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 56).

Вказана квартира під АДРЕСА_1 , належить матері позивача - ОСОБА_9 , що підтверджується договором купівлі продажу від 23.09.2011 року (а.с.66).

З довідки ОЗШ №28 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області від 29.01.2019 року №35 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчається в 10-А класі Одеської загальноосвітньої школи №28 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області (а.с. 55).

З довідки ТОВ «Пропласт» від 17.01.2019 року № 1 вбачається, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «Пропласт» з 01.10.2015року. На даний момент займає посаду економіст. Дохід за період з 01.07.2018р. по 31.12.2018р. складає 23 059,50грн. (а.с. 62).

З місця роботи ОСОБА_3 характеризуюся як професіональний, грамотний та відповідальний співробітник, що підтверджується характеристикою ТОВ «Пропласт» від 17.01.2019 року (а.с. 63).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 , на підставі договору дарування квартири від 24.03.2001 року, на праві власності належить квартира під АДРЕСА_6 (а.с. 65).

Крім того, судовим розглядом встановлено, що з грудня 2017року по листопад 2018року включно неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом зі своїм батьком - ОСОБА_3 у селі Рибаківка Березанського району Миколаївської області, та навчалася в Рибаківському закладі загальної освіти І-ІІІ ступенів. За період навчання в зазначеному навчальному закладі (з січня 2018 р. по день видачі довідки - 11.10.2018 року) функції батьків ОСОБА_5 у навчальному та виховному процесах виконували її рідний батько - ОСОБА_3 та її рідна тітка - ОСОБА_11 (працівник шкільної їдальні).Мати дитини - ОСОБА_4 в зазначеному періоді школу не відвідувала, на батьківські збори не з`являлася, життям та успіхами дитини у школі засобами телефонного зв`язку чи в інший спосіб не цікавилася.

Дані факти підтверджуються довідкою про сумісне проживання від 19.06.2018 року, актом про встановлення фактичного місця проживання від 19.06.2018 року, довідкамиРибаківського закладу загальної освіти І-ІІІ ступенів від 04.05.2018 року №97, від 17.09.2018року №128, від 11.10.2018 року №160, характеристикою Рибаківського закладу загальної освіти І-ІІІ ступенів від 07.05.2018 року (а.с. 20, 21, 23-25, 71).

Згідно висновку органу опіки та піклування Березанської райдержадміністрації

про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_3 від 05.12.2018 року за №618/17/01-3/32/18, орган опіки та піклування Березанської райдержадміністрації вважає за доцільним визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_3 в м. Одеса (а.с. 54).

06.02.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Начальника Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просив прийняти відповідні міри відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_4 , які нададуть йому та його доньці можливість безперешкодно користуватися та розпоряджатися своєю частиною власності - квартирою під АДРЕСА_6 , згідно діючого законодавства, оскільки ОСОБА_4 чинить йому та його доньці перешкоди у користуванні власністю (а.с.67-70).

Судовим наказом Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року у справі №520/14375/18 було вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2018року й до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 57-58).

Зазначений судовий наказ було пред`явлено до виконання до Першого Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Кулагіна С.О. від 16.01.2019 року, заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 станом на 16.01.2019 року складає 6085,75грн. (а.с. 61).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2019 року у задоволенні заяви боржника ОСОБА_4 про скасування судового наказу №520/14375/18 від 23.10.2018 року було відмовлено.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй з прав дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до положень ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

У судовому засіданні 10.04.2019 року судом було вислухано думку неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила суду, що вона бажає проживати разом зі своїм батьком - ОСОБА_3 , у неї з ним добрі та довірчі стосунки, з матір`ю - ОСОБА_4 вона практично не спілкується та проживати з нею відмовляється.

При викладених обставинах, з урахуванням думки неповнолітньої дитини та визнання у судовому засіданні у повному обсязі позову відповідачем, позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини є обґрунтованими та задовольняються судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 200, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Березанської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , ІПН НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.04.2019року.

Суддя Петренко В. С.