ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/3136/17

провадження № 22-ц/4809/511/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Макарової Ю.І. від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням поданих уточнень просила:

-визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , вартістю 106899 грн.;

-поділити майно, набуте за час шлюбу, виділивши їй:

АДРЕСА_2 телевізор "SAMSUNG" мод. UE - 32 ЕН5307К, тип UE32EH5307, виробник Росія - вартістю 5300.00 грн.; холодильник - морозильник "SAMSUNG " мод. RL48RLBSW - вартістю 10000,00 грн.; мікрохвильову піч "SAMSUNG mod МІ 712R" - вартістю 800,00 грн.; тумбу під телевізор, вартістю 500,00грн.; пральну машину "LG mod. WD - 10164NP'' P / n MEZ32028752 вартістю 2500,00 грн.; витяжку "ELEYUS ТІТАN А 750LED SMD 50" - вартістю 2200,00 грн.; музичний центр "AIWА J АХ - Е3" С changer на 3 диска - вартістю 600,00 грн.; телевізор «SAMSUNG» мод. CS -2039R - вартістю 550,00 грн.; бойлер "ATLANТIC mod VM 100 D 400 - 2 - ВС - вартістю 2000,00 грн.; набір м`яких меблів, який складається з дивана - ліжка та 2-х крісел для відпочинку сірого кольору з візерунком - вартість 7000,00 грн.; набір корпусних меблів для зали коричневого кольору, який складається з шафи 2-х дверної з розпашними дверцятами, шафи для книг та шафи для посуду з антресольними секціями - вартістю 2000,00 грн.; набір корпусних меблів для спальні білого кольору складається з шафи 4-х дверної з розпашними дверцятами, ліжка 2-х спального, туалетного столика, комоду та пуфу - вартістю 5000,00грн.; комп`ютерний стіл - вартістю 600,00грн, всього на загальну суму39 050 грн.

-відповідачу виділити та залишити у його власності автомобіль DAEWOO Lanos 2012 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_5 вартістю 115 660 грн.;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію частки спільної сумісної власності подружжя в сумі 38 305 грн.;

-стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1459, 99 грн., витрат за проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 1260 грн., витрат за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 1764 грн. та витрат на проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 1000 грн.

В обґрунтування зазначених вимог зазначала, що з 03 лютого 1990 року по 19 жовтня 2017 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. За роки їх спільного проживання, ними було набуто вказане майно, яке відповідно до положень сімейного та цивільного законодавства належить їй та колишньому чоловікові на праві спільної сумісної власності. З цих підстав просила позов задовольнити.

У лютому 2018 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, мотивуючи його тим, що 30 жовтня 2012 року між нею та ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_4 , яку вона надала в усній формі, був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від неї кошти в розмірі 67 000 грн. на придбання автомобіля ЗАЗ-Ланос, які зобов`язався повернути 30.10.2016 року, що підтверджується складеною розпискою. Однак, відповідачами у вказаний строк зобов`язання виконано не було. Вважає, що даний правочин був укладений ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, тому боржниками за даним зобов`язанням є подружжя та наявний борг повинен бути врахований при поділі майна.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати позику згідно розписки ОСОБА_1 від 30 жовтня 2012 року на суму 67 000 грн. на придбання транспортного засобу ЗАЗ - Ланос спільним боргом подружжя, стягнути з ОСОБА_4 на її користь борг в розмірі 35 000 грн. та з ОСОБА_1 борг в розмірі 35 000 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину автомобіля ЗАЗ TF69Y0, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_6 , номер НОМЕР_5 , без його реального поділу, залишивши автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Виділено ОСОБА_2 зі спільного майна набутого за час шлюбу із ОСОБА_1 , наступне майно:

- LED - телевізор "SAMSUNG" мод. UE - 32 ЕН5307К, тип UE32EH5307, виробник Росія;

- мікрохвильова піч "SAMSUNG mod МІ 712R";

- пральна машина "LG mod. WD - 10164NP'' P/n MEZ32028752 ;

- витяжка "ELEYUS ТІТАN А 750LED SMD 50 ";

- бойлер "ATLANТIC mod VM 100 D 400 - 2 - ВС ;

- набір корпусних меблів для зали коричневого кольору, який складається з шафи 2-х дверної з розпашними дверцятами, шафи для книг та шафи для посуду з антресольними секціями;

- набір корпусних меблів для спальні білого кольору складається з шафи 4-х дверної з розпашними дверцятами, ліжка 2-х спального, туалетного столика, комоду та пуфу.

Виділено ОСОБА_1 зі спільного майна, набутого під час шлюбу із ОСОБА_5 наступне майно:

- холодильник - морозильник "SAMSUNG " мод. RL48RLBSW;

- тумба під телевізор;

- музичний центр "AIWА J АХ - Е3" С changer на 3 диска;

- телевізор «SAMSUNG» мод. CS -2039R;

- набір м`яких меблів, який складається з дивана - ліжка та 2-х крісел для відпочинку сірого кольору з візерунком;

- комп`ютерний стіл.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 30.10.2012 року в сумі 67000 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на Ѕ частину спірної квартири та ухвалення нового судового рішення, яким визнати за нею право власності на 3/8 частини вказаної квартири. Зокрема, зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, тобто якщо майно придбано за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності. Вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності у колишнього подружжя заощаджень на внесення пайових внесків у 2004 році за придбання квартири в кооперативі. Також вказує, що ними придбано лише 75 % квартири і ця частка в силу закону є їх спільною сумісною власністю, оскільки 25% вартості квартири було сплачено його батьком.

ОСОБА_5 не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля, виділення майна та стягнення з неї в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 67 000 грн., подала апеляційній скаргу, в якій ставить питання про задоволення її вимог в повному обсязі та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.02.1990 року по 19.10.2017 року /т. 1 а.с. 4/.

За час перебування сторін у шлюбі ними було придбано наступне майно:

- LED - телевізор "SAMSUNG" мод. UE - 32 ЕН5307К, тип UE32EH5307, виробник Росія - 5300.00 грн.;

- холодильник - морозильник "SAMSUNG " мод. RL48RLBSW - 10000,00 грн.;

- мікрохвильова піч "SAMSUNG mod МІ 712R" - 800,00 грн.;

- тумба під телевізор - 500,00грн.;

- пральна машина "LG mod. WD - 10164NP'' P/n MEZ32028752 - 2500.00 грн.;

- витяжка "ELEYUS ТІТАN А 750LED SMD 50" - 2200,00 грн.;

- музичний центр "AIW А J АХ - Е3" С changer на 3 диска - 600,00 грн.;

- телевізор «SAMSUNG» мод. CS -2039R - 550,00 грн.;

- бойлер "ATLANТIC mod VM 100 D 400 - 2 - ВС - 2000,00 грн.;

- набір м`яких меблів, який складається з дивана - ліжка та 2-х крісел для відпочинку сірого кольору з візерунком - 7000,00 грн.;

- набір корпусних меблів для зали коричневого кольору, який складається з шафи 2-х дверної з розпашними дверцятами, шафи для книг та шафи для посуду з антресольними секціями - 2000,00 грн.;

- набір корпусних меблів для спальні білого кольору складається з шафи 4-х дверної з розпашними дверцятами, ліжка 2-х спального, туалетного столика, комоду та пуфу - 5000,00грн.;

- комп`ютерний стіл - 600,00 грн.

Вартість вказаного майна визначена висновком № П-3 експертного товарознавчого дослідження від 05.01.2018 року з урахуванням зносу, загальна вартість якого становить 39050, 00 грн./т. 1 а.с.35/.

Також у період шлюбу була придбана двохкімнатна квартира АДРЕСА_3 .

З довідки № 1 від 26.03.2018 року, виданої головою ППО Головного заводу ЗБВ ТЛВ «ОДЕБП», ОСОБА_1 включений в чергу на отримання житла в житловому кооперативі «Енергія - 21» під № 123 від 12.10.1991 року , склад сім`ї 3 особи /т. 1 а.с. 221/.

Протоколом загальних зборів членів ЖБК «Енергія»-21» від 13.07.1995 року затверджено рішення про визначення номеру квартири ОСОБА_1 , працівнику цеху № 6, в складі сім`ї 3 особи: дружина ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 /т.1 а.с. 153/.

З копії реєстраційної справи № 09 вбачається, що станом на 23.11.2015 року ОСОБА_1 э членом ЖБК «Енергія»-21» та виплатив всі пайові внески за 2-х кооперативну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в сумі 2390 грн. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно № 27672518 від 29.12.2015 року вирішено провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру, що розташована в АДРЕСА_4 , розмір частки : 1, про що видано свідоцтво про право власності /т. 1 а.с. 158, 165/.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 29.12.2015 року, власником даної квартири є ОСОБА_1 /т.1 а.с. 90/.

Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № П-7 від 11.01.2018 року визначено ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 станом на момент проведення експертизи і складає 213798 гривень. Зробити розподіл квартири, або виділити в натурі кожному із співвласників належну їм частку майна, а саме вказаної квартири без суттєвої шкоди майну, його втрати чи знищення неможливо. Майно, а саме вказана квартира, э неподільна /т.1 а.с. 50-58/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01.11.2012 року за ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль ЗАЗ TF69Y0, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_6 , номер НОМЕР_5 /т. 1 а.с.78/.

Вартість вказаного автомобіля становить 115660 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 51 від 25.04.2018 року /т.1 а.с. 171-186/.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідач стверджує, що його батько - ОСОБА_8 , який помер в ІНФОРМАЦІЯ_1, набув право власності на 25/100 частини спірної квартири, оскільки вносив пайові внески за неї з власних заощаджень.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що за життя ОСОБА_8 набув право власності 25/100 частки спірної квартири.

Крім того, факт набуття права власності на квартиру батьком відповідача спростовується тим, що після смерті ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_1 25/100 часки спірної квартири не ввійшли в обсяг його спадщини.

Отже, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту внесення коштів в оплату квартири батьком ОСОБА_1

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і, зокрема, відноситься до категорії неподільних речей, необхідно застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи викладене та те, що сторонами не вчинено дій передбачених ч. 5 ст. 71 СК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_5 права власності на Ѕ частину спірного автомобіля.

За таких обставин, рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_5 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів боргу за договором позики підлягає скасування виходячи з наступного.

У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як убачається з копії розписки від 30.10.2012 року, ОСОБА_1 отримав в борг грошові кошти в сумі 67000 грн. у ОСОБА_3 для придбання автомобіля ЗАЗ - Ланос. В тексті вказано, що розписка написана в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 із зазначенням паспортних даних вказаних осіб. При цьому, зазначено паспорт ОСОБА_9 , який виданий 14.05.2015 року, тобто більш ніж через два роки після написання розписки. Представник третьої особи пояснив це тим, що на час написання розписки свідок ОСОБА_9 не мала з собою паспорта, тому в тексті розписки було залишено вільне місце, щоб дописати ці данні в подальшому. Пояснити, чому це було зроблено лише після 14.05.2015 року представник не зміг. /т.1 а.с. 85/.

Позивач не визнала дійсність даного договору, оскільки вона нічого про нього не знала, відповідно не надавала згоди на його укладення. Крім того вважає, що розписку про отримання грошей було складено не 30.10.2012 року, а пізніше, про що свідчить вказана в її тексті дата видачі паспорта свідка ОСОБА_9 - 14.05.2015 року.

Враховуючи зазначені розбіжності в датах, колегія суддів ставить під сумнів справжність даної розписки та самого факту передачі коштів на придбання автомобіля.

Було також встановлено, що оригінал даної розписки судом першої інстанції не було приєднано до матеріалів справи в якості доказу.

Клопотання ОСОБА_5 про призначення судової фізико-хімічної експертизи на предмет часу складення документа залишилось судом не вирішеним через втрату ОСОБА_3 оригіналу спірної розписки.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, докази в справі повинні бути достовірними.

Суд першої інстанції не перевірив достовірність розписки про отримання грошей ОСОБА_3 , хоч про це його просила позивач. Тим самим суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін, та в своїх висновках послався на неналежним чином дослідженні обставини, ухвалив рішення на підставі припущень.

Колегія апеляційного суду, враховуючи сумнівне походження даної розписки як доказу, та неможливість перевірки її достовірності, вважає безпідставним посилання на неї в якості доказу про укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору позики.

За правилом ст.1051 ЦК, при оспорюванні позичальником договору позики з підстави, що гроші не були ним одержані від позикодавця, якщо договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були отримані позичальником.

За змістом п.12 постанови Пленуму ВСУ від 6.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може доводитися показанням свідків виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли показання свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у ЦК, зокрема у ч.2 ст.937 ЦК, ч.3 ст.949 ЦК.

Вирішуючи спір та вважаючи доведеними вимоги позивача, судом взято також до уваги показання свідків, з пояснень яких встановлено факт передачі коштів за договором позики. Однак суд не звернув уваги на те, що в даному випадку не допускаються показання свідків як засіб доказування факту вчинення правочину.

Зважаючи на вказане, факт вчинення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору позики є недоведеним.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні її позову

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.05.2019 року.

Головуючий:

Судді: