Дата документу 17.04.2019 Справа № 331/7742/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/7742/16Головуючий у 1-й інстанції Смолка І.О.
Пр. № 22-ц/807/1426/19Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

перекладача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 з урахуванням уточнень від 05 жовтня 2017 року Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у справі за позовом Хорнунґ ОСОБА_6 до Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Хорнунґ Б.М. звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просив розірвати шлюб між ним, як громадянином ОСОБА_7 Республіки Німеччина Хорнунґ Б.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України Хорнунґ В.Г., ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 липня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 754.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 25.07.2015 року між ним та відповідачем Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу не має. Спільного майна сторони, також, не мають. Сімейне життя подружжя не склалося, з 07.10.2016 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, кожен з них проживає окремо, сім'я існує лише формально. Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Жодна із сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 13) провадження у справі відкрито.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року (т.с. 1 а.с. 31-32) позов Хорнунґ Б.М. у цій справі задоволено.

Шлюб між громадянином ОСОБА_7 Республіки Німеччина Хорнунґ Б.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України Хорнунґ В.Г., ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 липня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 754, розірвано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2017 року (т.с. 1 а.с. 128) у задоволенні заяви Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. про перегляд заочного рішення у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 59-61) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

05 жовтня 2017 року Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. в особі представника ОСОБА_5 подала до суду апеляційної інстанції уточнену апеляційну скаргу (т.с. 1 а.с. 139-145), в якій також просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви, яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року (суддя Онищенко Е.А. т.с. 1 а.с. 165) була повернута заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року (судді Онищенко Е.А., Бєлка В.Ю., Крилова О.В. т.с. 1 а.с. 216-219) апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. відхилено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами апеляційного суду, Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. в особі представника ОСОБА_5 подала касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року (т.с. 1 а.с. 262) зазначені касаційні скарги (ОСОБА_3) В.Г. в особі представника ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 2).

Ухвалою апеляційного суду дану справу прийнято до провадження (т.с. 2 а.с. 3), прийнято до розгляду уточнену апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. в особі представника ОСОБА_5 від 05 жовтня 2017 року; справу за позовом Хорнунґ Б.М. до Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., з урахуванням уточнень від 05 жовтня 2017 року подані Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. в особі представника ОСОБА_5 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у цій справі, призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 5).

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час нового апеляційного розгляду цієї справи.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

11 квітня 2019 року від відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. апеляційному суду поштою надійшли особисті письмові пояснення (т.с. 2 а.с. 12-19), в яких остання зазначала наступне. На теперішній час, враховуючи те, що сімейні відносини між нею та позивачем припинилися з 07.10.2016 року, позивач зареєстрував в Україні новий шлюб, вона дійшла до твердого висновку, що її з позивачем шлюб необхідно розірвати й подальше його збереження вже неможливо і недоречне та суперечить їх інтересам. Причина розпаду сімї полягає в тім, що між ними виникали сварки та суперечки, що спричинило відсутність взаєморозуміння й вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного. 07.10.2016 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносини, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, кожен з них проживає окремо, сімя існує лише формально. Причиною припинення шлюбних відносин між нею та позивачем було її рішення, викликане порушенням позивачем її права на свободу та особисту недоторканність шляхом примушення її до статевого звязку за допомогою фізичного та психічного насильства, у звязку із чим 08.10.2016 року вона звернулась до правоохоронних органів ОСОБА_7 Республіки Німеччини з заявою про злочин, за якою відкрите кримінальне провадження, та вона проходила курс психологічної реабілітації, як жертва домашнього насильства, що підтверджується довідкою про подачу заяви в поліцію для предявлення в відомствах, банках, страхових компаніях (т.с. 2 а.с. 12-19).

17 квітня 2019 року через канцелярію апеляційному суду надійшла заява представника позивача із додатками на підтвердження укладення позивачем ОСОБА_8 нового шлюбу 31.05.2018 року та копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.с. 2 а.с. 24-34).

У судове засідання 17 квітня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи через представника адвоката ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 49), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (т.с. 2 а.с.11), відповідач Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. та представник останньої адвокат ОСОБА_5 не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. та представника останньої адвоката ОСОБА_5 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю іншого представника відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. адвоката ОСОБА_10 (т.с. 2 а.с. 35), позивача ОСОБА_8, його представника адвоката ОСОБА_11 (т.с. 2 а.с. 21-23,38), перекладача ОСОБА_2, яка була попереджена апеляційним судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад та підписала розписку і присягу перекладача (т.с. 2 а.с. 36).

У судовому засіданні 17 квітня 2019 року головуючим (суддею-доповідачем) Гончар М.С. у цій справі було повідомлено наступну інформацію: вона суддя Гончар М.С. навчалась на одному курсі у Запорізькому національному університеті юридичному факультеті до 1999 року із відповідачем Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., яка на той час мала інше прізвище, та представником останньої адвокатом ОСОБА_5, з якими дружніх відносин суддя не має, разом на курсі навчалось ще біля 120 студентів; крім того, представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_11 була студенткою її - судді Гончар М.С., коли вона працювала викладачем у Запорізькому національному університеті на юридичному факультеті, у звязку із чим, розяснено право учасників цієї справи заявити з цих підстав відвід судді Гончар М.С. у цій справі.

Проте, учасниками цієї справі відводів суддям апеляційного суду, у тому числі судді Гончар М.С. у цій справі заявлено не було. Підстави для самовідводу суддів апеляційного суду, зокрема судді Гончар М.С., у цій справі відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що зявились, у тому числі:

- представника відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. адвоката ОСОБА_10, який у тому числі на запитання апеляційного суду визнав, що його довіритель - відповідач Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. є громадянкою України та на час подачі позову у цій справі позивачем та розгляду цієї справи судом першої інстанції була зареєстрованою за адресою вул. Олександрівська б. 114 а кВ. 67 Олександрівський (стара назва Жовтневий) район м. Запоріжжя, тому дана справа була підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя; апеляційний суд не повинний робити запит до відповідного органу реєстрації з цього приводу; проте, на час розгляду цієї справи судом першої інстанції його довіритель фактично перебувала у ОСОБА_7 Республіці Німеччина; він не відмовляється від апеляційної скарги відповідача у цій справі і не змінює у письмовому вигляді вимог апеляційної скарги відповідача, оскільки для останнього пройшли строки, передбачені ЦПК України, та він не хоче, щоб через це апеляційний суд відкладав розгляд цієї справи сьогодні, але зазначає,що його довіритель на сьогодні також вважає, що необхідне розірвати шлюб сторін у цій справі, але є образливими і такими, що не відповідають дійсності, зазначені судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуємого рішення підстави для розірвання шлюбу сторін у цій справі, а саме: «Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Жодна з сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає»;

- позивача ОСОБА_8 через перекладача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_11, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання відповідача громадянки України Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. на час розгляду цієї справи судом першої інстанції був Жовтневий район м. Запоріжжя,тому дана справа була підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, позивачу у цій справі не було достовірно відомо про місцезнаходження чи місце роботи відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. на час розгляду цієї справи судом першої інстанції; відповідач Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. повідомлялась судом першої інстанції про час і місце розгляду цієї справи з дотриманням вимог ЦПК України; для позивача ОСОБА_8 на сьогодні вже не має значення, які причини розірвання шлюбу будуть зазначені в рішенні суду у цій справі; оскільки, шлюбні відносини із відповідачем Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. припинені з 2016 року; він щасливий в іншому шлюбі з дитиною;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 10 - 11, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 13, 24, 56, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 60, 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право» та виходив із такого.

Судом встановлено, що 25.07.2015 року між позивачем, громадянином ОСОБА_7 Республіки Німеччина, ОСОБА_8 Маіком та відповідачем, громадянкою України, ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 160258 від 25.07.2015 року.

Спільних дітей у сторін не має. Спільне майно відсутнє.

Сімейне життя подружжя не склалося, з 07.10.2016 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, кожен з них проживає окремо, сім'я існує лише формально. Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Жодна з сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає.

Спірні правовідносини сторін мають вирішуватись відповідно до законодавства України, адже саме за законодавством України було зареєстровано шлюб між сторонами у справі, на території Німеччини укладений на Україні шлюб не легалізований; відповідач має постійне місце проживання і місце реєстрації на Україні у м. Запоріжжі.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Зокрема, статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. На підставі ст. ст. 103, 110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного із подружжя.

Сімейні правовідносини, які є предметом цього спору (позову) регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу.

Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам дитини.

Сторони не підтримують подружніх стосунків з жовтня 2016 р., не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами. Подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам позивача, тому, шлюб підлягає розірванню.

Проте із такими висновками суду першої інстанції можна погодитись лише частково з таких підстав.

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, саме нормами останнього має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Разом із тим, апеляційний суд має враховувати норми ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, якими керувався суд першої інстанції при розгляді цієї справи та ухваленні оскаржуємого рішення у цій справі (09 лютого 2017 року).

Так, за змістом ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2.017 року (аналог ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно), містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2.017 року, (аналог ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно) питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що дана справа була підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя в силу вимог ст. 109 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, (підсудність справ за місцезнаходженням відповідача), оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., яка є громадянкою України (а.с.10), на час подачі позову (21.11.2016 року - т.с. 1 а.с. 11), відкриття провадження у цій справі (22.11.2016 року т.с. 1 а.с. 13), розгляду справи та дату ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (09.02.2017 року) була вул. Олександрівська (стара назва Дзержинського) б. 114а кв. 67 Жовтневий (нова назва Олександрівський) район м. Запоріжжя.

Зазначена обставина визнана сторонами у цій справі, у тому числі зі сторони відповідача - представником відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. адвокатом ОСОБА_10 в апеляційному суді у судовому засіданні 17 квітня 2019 року, а тому не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Підстави для застосування у цій справі підсудності ст. 111 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, (підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, за клопотанням позивача визначається ухвалою судді Верховного Суду) відсутні.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Так, хоча у порушення вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, суд першої інстанції після отримання позовної заяви від позивача у цій справі, в якому відповідачем була вказана фізична особа, що не є субєктом підприємницької діяльності, не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду не звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., а прийняв до уваги лист Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.11.2016 року (копія т.с. 1 а.с. 11), доданий до позовної заяви позивача, за змістом якого ОСОБА_12, 30,11.1975 р.н., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 114 а кв. 67.

Однак, це не призвело до неправильності вирішення судом першої інстанції цієї справи по суті (розірвання шлюбу сторін у цій справі), а тому не може бути підставою для скасування останнього у цій справі апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. в силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Крім того, у цій справі відсутня обовязкова підстава для скасування рішення суду, передбачена ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (справу розглянуто за відсутності відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою).

Оскільки, при вищевикладених обставинах, відповідач Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. вважається належним чином повідомленою про час і місце розгляду цієї справи судом першої інстанції в силу вимог ст. 77 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (обовязок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування), знаходження) та про причини неявки в судове засідання), навіть, якщо судова повістка, яка надсилалась за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 114 а кв. 67, повернулась на адресу суду першої інстанції без вручення відповідачу (т.с. 1 а.с. 17, 28),

Так,за змістом ст. 74 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Крім того, за змістом ст. 74 ч. 9 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, відповідач, …місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі.

Позивачу у цій справі не було достовірно відомо про місцезнаходження чи місце роботи відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. на час розгляду цієї справи судом першої інстанції.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Тому, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 74 ч. 9 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, додатково викликав відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. у судове засідання у цій справі через оголошення у пресі - газету «Запорізька правда» (т.с 1 а.с. 27). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. щодо того, що висновки суду першої інстанції у мотивувальній частині рішення в частині зазначена підстав (причин) для розірвання шлюбу сторін у цій справі, а саме: «Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Жодна з сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає.», враховуючи заочний розгляд цієї справи судом першої інстанції, тобто за відсутністю відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г., без надання останньою будь-яких пояснень з приводу позову позивача у цій справі, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 89 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, а тому останні підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення шляхом зміни рішення суду першої інстанції у цій справі в цій частині.

В решті рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, а тому останнє слід залишити без змін.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. із уточненнями від 05 жовтня 2017 року лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. із уточненнями від 05 жовтня 2017 року слід задовольнити частково; заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у цій справі слід змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення підстави для розірвання шлюбу сторін у цій справі «Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Жодна з сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає»; в решті рішення суду першої інстанції у цій справі слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 367-369, 372, 374, 376, 381-384, Перехідними положеннями ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 із уточненнями від 05 жовтня 2017 року задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у цій справі змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення підстави для розірвання шлюбу сторін у цій справі «Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Жодна з сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 25.04.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_13ОСОБА_14