Провадження №2/760/3179/19
Справа №760/4768/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про поділ житлового будинку в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просив виділити в натурі ОСОБА_4 . 22/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 житлова 11,9 кв.м., 1-3 житлова кімната 21,9 кв.м., 1-4 котельня 8,7 кв.м., 1-5 тамбур 1,3 кв.м., 1-6 кухня 6,4 кв.м., 1-7 санвузол 6,6 кв.м., які згідно з даними технічного паспорту, входять до складу квартири №1; сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Д», огорожа №3, ворота №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, огорожа №8, вимощення №І, вимощення №ІІ.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 22/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами номер АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори 23.07.2014 року.

Власниками інших 3/25 частин є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5

На даний час у володінні та користуванні позивача знаходиться квартира №1 , загальною площею 63,3 кв.м., що складається з приміщень: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 житлова 11,9 кв.м., 1-3 житлова кімната 21,9 кв.м., 1-4 котельня 8,7 кв.м., 1-5 тамбур 1,3 кв.м., 1-6 кухня 6,4 кв.м., 1-7 санвузол 6,6 кв.м.

У володінні та користуванні відповідачів знаходиться квартира №2 , загальною площею 35,4 кв.м., що складається з приміщень: 2-1 тамбур 1,4 кв.м., 2-2 коридор 6,6 кв.м., 2-3 кухня 5,9 кв.м., 2-4 санвузол 3,1 кв.м., 2-5 житлова кімната 8,4 кв.м., 2-6 житлова кімната 10,0 кв.м.

Відповідачі відмовляються укласти договір про поділ житлового будинку та нотаріально його посвідчити.

Вважає, що він має право на виділ своєї частки в натурі, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 10.04.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 30.08.2018 року головуючим у справі було визначено Лазаренко В . В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 20.02.2019 року головуючим у справі визначено Оксюту Т.Г.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі.

Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , врахувавши заяву відповідача ОСОБА_5 , дослідивши та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 22/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами номер АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори 23.07.2014 року.

Власниками інших 3/25 частин є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 22.02.2003 року П`ятою Київською державною нотаріальною конторою.

Житловий будинок АДРЕСА_2 в цілому, зазначений в інвентарній справі літерою «А», загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Д», хвіртка №1; огорожа №2; огорожа №3; ворота №4; хвіртка №5; огорожа №6; огорожа №7; огорожа №8; вимощення №І; вимощення №ІІ.

У володінні та користуванні позивача знаходиться квартира №1 , загальною площею 63,3 кв.м., що складається з приміщень: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 житлова 11,9 кв.м., 1-3 житлова кімната 21,9 кв.м., 1-4 котельня 8,7 кв.м., 1-5 тамбур 1,3 кв.м., 1-6 кухня 6,4 кв.м., 1-7 санвузол 6,6 кв.м.

У володінні та користуванні відповідачів відповідачів знаходиться квартира № 2 , загальною площею 35,4 кв.м., що складається з приміщень: 2-1 тамбур 1,4 кв.м., 2-2 коридор 6,6 кв.м., 2-3 кухня 5,9 кв.м., 2-4 санвузол 3,1 кв.м., 2-5 житлова кімната 8,4 кв.м., 2-6 житлова кімната 10,0 кв.м.

Проти вказаних обставин не заперечували в судовому засіданні відповідачі у справі, а отже, порядок користування домоволодінням між співвласниками встановлений.

Позивач просив виділити йому в натурі 22/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 житлова кімната 11,9 кв.м., 1-3 житлова кімната 21,9 кв.м., 1-4 котельня 8,7 кв.м., 1-5 тамбур 1,3 кв.м., 1-6 кухня 6,4 кв.м., 1-7 санвузол 6,6 кв.м., які згідно з даними технічного паспорту, входять до складу квартири №1; сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Д», огорожа №3, ворота №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, огорожа №8, вимощення №І, вимощення №ІІ, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що сторони не досягли згоди щодо оформлення відокремлених часток кожного із співвласників.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник, також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу домоволодіння та виділу його частки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Слід звернути увагу на практику розгляду справ про поділ житлового будинку та земельної ділянки Верховним судом України, з метою забезпечення правильного і однозначного застосування судом норм матеріального права, які регулюють даний спір, зокрема.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості укласти договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу своєї частки в натурі, відповідно до часток кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Отже, є всі правові підстави для виділення в натурі частини житлового будинку позивачу із спільної часткової власності з відповідачами, з припиненням за ним права спільної часткової власності на нього.

При виділі позивачу частини житлового будинку в натурі, що знаходиться по АДРЕСА_1 , суд враховує встановлений порядок користування між співвласниками та варіант виділу частки наданий позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми судового збору 640,00 грн., а саме по 213,33 грн. з кожного.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст.ст. 15, 16, 317, 319, 367, 370, 372, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на майно, яким є житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Виділити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в натурі 22/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 житлова кімната 11,9 кв.м., 1-3 житлова кімната 21,9 кв.м., 1-4 котельня 8,7 кв.м., 1-5 тамбур 1,3 кв.м., 1-6 кухня 6,4 кв.м., 1-7 санвузол 6,6 кв.м., які згідно з даними технічного паспорту, входять до складу квартири №1; сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Д», огорожа №3, ворота №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, огорожа №8, вимощення №І, вимощення №ІІ.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 213,33 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя