Справа № 442/7296/15-ц
Провадження № 2-р/442/2/19
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" травня 2019 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого судді Грицай М.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Дрогобичі заяву представника ОСОБА_1 «Чагарі» ОСОБА_2 про розяснення рішення суду, -

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 «Чагарі» про розяснення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.06.2018 у справі №442/7296/15-ц.

У даній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що 18.06.2018 рішенням у справі №442/7296/15-ц суд встановив, що позивач ОСОБА_1 «Чагарі» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення на вул.П.Орлика, 20А, в м.Дрогобичі Львівської області, площею 16,50 кв.м., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівької області ОСОБА_5 14.06.2013. Однак, в резолютивній частині рішення на сторінці 1 абзац 5 суд пише: «22.11.2016 року у справі суддею Ковалем Р.Г. було винесене заочне рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним договір дарування 14.06.2013 року». На сторінці 3 абзац 5 речення 3 суд пише: «У даній ситуації, коли боржник звертається до суду з позовом про визнання недійним договору довічного утримання, не зазначивши, які ж саме його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені), то визнання правочину недійним, як способу захисту, не може бути застосовано». Позивачу в даному випадку не зрозуміло, що суд мав на увазі під виглядом договорів дарування 14.06.2013 року та довічного утримання. Тому просить розяснити про які саме договори дарування 14.06.2016 та довічного утримання йшлося у рішенні від 18.06.2018.

Беручи до уваги наведене, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.06.2018 у справі №442/7296/15-ц, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чагарі» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. У задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Частиною другою вказаної статті визначено, що подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Отже, розяснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого розяснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. При цьому розяснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Розяснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В ухвалі про розяснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Окрім цього, необхідно вказати, що зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Підставою для роз'яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність.

Представник позивача у своїй заяві зазначає, що у резолютивній частині рішення судом згадується договір дарування та договір довічного утримання, при цьому, представник вказує на сторінку 1 та сторінку 3 вказаного рішення. Проте, резолютивна частина процесуального документа розміщена на сторінці 5, відповідно, така не містить зазначеного представником позивача тексту.

Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз'яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Що ж стосується виправлення описок чи арифметичних помилок, виявлених у судовому рішенні, то такі можуть бути виправлені у відповідності до ст.269 ЦПК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов до переконання, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення суду слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 259, 260, 271 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 «Чагарі» ОСОБА_2 про розяснення рішення суду від 18.06.2018 у справі №442/7296/15-ц.

Ухвала підлягає оскарженню до Апеляційного суду Львівської області впродовж пятнадцяти діб з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Грицай М.М.