РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/318/18

Провадження № 2/643/422/19

17.09.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М., Жуковської К.В., Новакової Т.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04.09.2011 зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дочка - ОСОБА_5 . 16.02.2015 рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області шлюб між нею та відповідачем розірвано, та їх спільна дитина залишилась разом з нею. Вона та неповнолітня дочка зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , фактично вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Ще до розірвання шлюбу відповідач припинив спілкуватися з дитиною, тривалий час не цікавиться її життям, станом її здоров`я, не приймає участі у її вихованні та утриманні, матеріальну допомогу дитині не надає. Позивач виховує дитину без участі її рідного батька, створює їй належні умови виховання, повністю утримує її. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.02.2015 за її позовом з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 650 грн. щомісячно, проте відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.12.2017 заборгованість зі сплати аліментів складає понад 23000 грн. Позивач зазначає, що відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного утримання дитини, медичного догляду тощо.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у вересні 2014 позивач разом з дитиною переїхала проживати у невідомому йому напрямку, як він з`ясував пізніше - до своїх батьків до м. Горішні Плавні Полтавської області, отже починаючи з кінця 2014 року позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, бачити та виховувати дитину, та чинить такі перешкоди і на теперішній час. Він не ухиляється та не має наміру ухилятися від сплати аліментів на дитину та від виконання батьківських обов`язків. Так, станом на 01.02.2018 в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6 на її утримання, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам станом на 01.02.1018. Крім того, він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , що підтверджується копіями квитанцій, неодноразово перераховував аліменти на картковий рахунок позивача через ПриватБанк, а також він купував доньці подарунки, які відправляв поштою, неодноразово передавав гроші своїй матері ОСОБА_8 для сплати аліментів на утримання доньки через ПриватБанк. На початку 2017 позивач переїхала з дитиною від своїх батьків з м. Комсомольстк на невідоме йому місце проживання, про її та дитини фактичне місце проживання не повідомила, інформацію щодо позивача та доньки він отримує від своєї матері. Відповідач зазначає, що він має законне право і велике бажання приймати безпосередню участь у вихованні своєї доньки та регулярному спілкуванні з нею (а.с.72-76).

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначає, що вона ніколи жодним чином не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з донькою; жодних заходів, передбачених чинним законодавством України щодо надання йому права побачень з дитиною відповідач не надав, крім того з часу, коли відповідачу стало відомо про наявність позову, тобто з січня 2018 відповідач жодного разу не намагався побачитися з дитиною. Саме мати відповідача, а не він сам переймається долею онуки, за власний кошт інколи купує та передає їй іграшки, надсилає кошти, та саме реквізити матері відповідача містяться у відповідних квитанціях. Відповідач надав державному виконавцю квитанції, в яких відсутні реквізити призначення платежу та в яких як платника зазначено ОСОБА_8 , аліменти на дитину в розмірі 650 грн. на місяць відповідач почав сплачувати лише після подання нею позовної заяви, що розглядається, станом на 01.08.2018 у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на дитину. Позивач вказує, що відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується з нею, його не цікавить ні матеріальне становище, ні внутрішній світогляд дитини, він жодного разу не з`явився до органу опіки та піклування, який розглядав питання доцільності позбавлення його батьківських прав, не надав свої заперечення або міркування щодо зазначеного питання (а.с.92-95).

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Дараган Ю.О. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, позивач зазначила, що з вересня 2014 відповідач не спілкується з донькою, не цікавиться нею, причиною розірвання шлюбу між нею та відповідачем став образ життя відповідача, а саме, вживання ним наркотичних засобів, у вересні 2014 відповідач сам відвіз її та дитину до її батьків, після чого через три місяці вона подала документи на розлучення. Саме мати відповідача перераховувала кошти на дитину, інколи купувала подарунки, приїжджала до дитини два рази у 2016 та 2019 роках. Сам відповідач почав сплачувати аліменти з січня 2018, перешкоди у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинила, відповідач не приймає участі у житті дитини.

Представник відповідача адвокат Браташ О.А. проти задоволенні позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, бажає спілкуватися з дитиною, проте позивач створює цьому перешкоди.

Третя особа орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області просила позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, провести судове засідання без участі представника служб у справах дітей, про що зазначила у письмовій заяві. У попередньому судовому засіданні 21.05.2019 представник третьої особи ОСОБА_9 наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав підтримала, пояснила, що відповідач із заявами про чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною до органу опіки та піклування не звертався, аліменти на дитину почав сплачувати після надання органом опіки та піклування висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що знайомі зі сторонами у справі, ОСОБА_10 , хрестила її дитину ОСОБА_5 , часто спілкуються з позивачем, відповідача не бачили більше п`яти років, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, дитина не знає батька, кошти на утримання дитини та подарунки надавала мати відповідача, про сплату аліментів відповідачем вони нічого не знають.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , показали, що є батьками відповідача, їх син любить свою дитину та бажає спілкуватися з нею, намагався зустрітися з неї, приїжджав до дитини в м. Горішні Плавні, позивач не дозволяє відповідачу бачитися з дитиною, оскільки вдруге вийшла заміж; подарунки, та кошти, переказані позивачу, як аліменти, сплачені за рахунок відповідача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що знайома з відповідачем з дитинства, підтримує відносини з його батьками, відповідач бажає брати участь у вихованні дитини, проте позивач перешкоджає цьому, відповідач передає своїй матері кошти для сплати аліментів на утримання дитини, купує дитині подарунки

Суд, заслухавши учасників процесу, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.11).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.02.2015 у справі № 534/3268/14-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.12).

Малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими доказами і не заперечується учасниками справи.

За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.02.2015 у справі № 534/3269/14-ц з ОСОБА_4 присуджені до стягнення аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 650 грн. щомісячно, на користь матері дитини - ОСОБА_6 (а.с.13-14).

Згідно наданих суду розрахунків заборгованості по аліментам ОСОБА_4 , останній станом на 14.12.2017 мав заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 23211,12 грн.; станом на 01.01.2019 ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам на дитину ОСОБА_5 у розмірі 13585,37 грн. (а.с.15, 153).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини, частково погашає заборгованість по аліментам, що підтверджується копіями квитанцій.

Зі рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.02.2015 у справі № 534/3270/14-ц з ОСОБА_4 присуджені до стягнення аліменти на користь ОСОБА_6 на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 23.12.2014 до 27.04.2016 (а.с.16).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.02.2018 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на її утримання аліментів , заборгованість по аліментам відсутня (а.с.78, 98).

Згідно характеристик на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої Пісочинським дошкільним навчальним закладом (дитячий садок №1) Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 22.12.2017, 03.10.2018, ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад з вересня 2017 року, вихованням дитини займається мати, яка систематично цікавиться успіхами доньки, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дошкільного навчального закладу, постійно надає необхідну допомогу вихователям. Рідний батько ОСОБА_4 участі у вихованні доньки не приймає, за період відвідування нею садка жодного разу з вихователями не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.6, 101).

Згідно характеристик Хореографічного колективу «Fantazy», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 займається у колективі з 01.09.2017, захопленню дитини танцям сприяє її мати, батько дитини інтересу до захоплення дитини танцями ніколи не виявляв, в танцювальному колективі його ніколи не бачили (а.с.8, 100).

Згідно інформації КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги сел. Пісочин Харківського району» від 27.12.2017, 24.09.2018, мати дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 регулярно звертається до сімейного лікаря з приводу лікування та догляду дитини, батько дитини ОСОБА_4 розвитком та здоров`ям дитини не піклується, на профілактичні огляди дитину жодного разу не супроводжував (а.с.7, 102).

Згідно висновку органу опіки та піклування - Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 04.05.2018, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Висновок наданий без врахування пояснень ОСОБА_4 , який був запрошений до служби у справах дітей, але на бесіду не з`явився (а.с.34-35).

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не

забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачем не надано, не доведено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, крім того, батько дитини виявляє намір спілкуватись з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей факт стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Позивач звернулась до суду із заявою про компенсацію понесених нею судових витрат.

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, покладає понесені позивачем судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 24.09.2019.

Суддя: Т. В. Поліщук