Номер провадження: 22-ц/813/31/19
Номер справи місцевого суду: 509/2129/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2018 року у складі судді Кириченка Н.Л.,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батьків. В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 є її сином. Вона є пенсіонеркою та потребує на матеріальну допомогу, відповідач має можливість її надавати, проте ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання батьків в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 15 червня 2017 року.

ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, посилається на те, що судом не враховані його інші утриманці, зокрема, 12.10.2018 батько відповідача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі ј від усіх доходів сина ОСОБА_3 на його утримання, а також колишня дружина відповідача ОСОБА_2 12.10.2018 звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі ј від доходів відповідача на малолітню дитину. Отже, половина його заробітної плати підлягає стягненню на аліменти доньці, матері та батьку. В свою чергу інші два працездатних брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної допомоги батькам не надають. Крім того, судом не враховано, що старша донька відповідача навчається у вищому навчальному закладі на договірній основі, що зобов'язує відповідача оплачувати навчання доньки. Колишня дружина ОСОБА_2 не працює так як доглядає за малолітньою дитиною ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач - ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює в 30 ДПРЧ Овідіополь Головного Управління ДСНС України в Одеській області на посаді командира відділення та його середня місячна заробітна плата складає 7650,32 грн.

ОСОБА_3 має на утриманні малолітню донькуОСОБА_7 та доньку ОСОБА_8, яка є студенткою 3 курсу за спеціальністю «Менеджмент» інженерно-економічного факультету, заочної форми навчання Одеського державного аграрного університету, на договірній основі.

ОСОБА_2 є непрацездатною, пенсіонеркою, розмір пенсії,відповідно до довідки від 14.09.2018 №2534, складає 2609,88 грн., є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Барабой, вулиця Миру, 11.

Крім відповідача у ОСОБА_2 є двоє дітей: ОСОБА_5 (інвалід ІІ групи) та ОСОБА_6 (працює в ПП «СОБ»).

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що ОСОБА_2 є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_3 має можливість надати допомогу непрацездатній матері.

При цьому, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

Апелянт посилається на те, що 12.10.2018 батько відповідача - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/5 від усіх доходів сина - ОСОБА_3 на його утримання, а також колишня дружина відповідача - ОСОБА_9 12.10.2018 звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від доходів відповідача на неповнолітню доньку.

Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення 1/5 частини усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 12.10.2018 і довічно, як аліментів на утримання батька, задоволено.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. на утримання ОСОБА_7, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням чинності і до повноліття дитини, задоволено.

Отже, на утриманні ОСОБА_3 знаходяться ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2, тобто дохід ОСОБА_3 можливо розподілити по 1530,064 грн. на кожного, враховуючи самого апелянта та його середньомісячну заробітну плату, що складає 7650,32 грн. (7650,32 грн./5).

Таким чином, визначений судом розмір аліментів на утримання матері в розмірі 700 грн. складає менше половини максимально можливої суми для стягнення.

Доводи про неврахування наявності утриманців дітей спростовуються текстом рішення суду, і крім того, ОСОБА_8 навчається за спеціальністю «Менеджмент» інженерно-економічного факультету Одеського державного аграрного університету на договірній основі, форма навчання - заочна, що передбачає можливість працевлаштування, і сам факт навчання доньки не може звільнити від обов'язку сина утримувати батьків у разі їх непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі.

Доводи про необхідність врахування рішень суду, якими стягнуті аліменти на утримання, підставою зміни розміру аліментів бути не можуть, оскільки аліменти на утримання ОСОБА_2 стягнуті раніше, аніж набрали сили рішення щодо решти утриманців, тому у справах, де обов'язок виник пізніше, ОСОБА_3 вправі звертатися про зменшення розміру. Тим більш, що апелянт погодився зі стягненням на користь батька суми у розмірі 1/5 частини усіх видів доходів, в той час як на користь матері можливість стягнення заперечує, відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків.

Оскільки судом першої інстанції було зменшено суму, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його утримання, з 1000 грн. на 700 грн., при цьому зазначив про існування у ОСОБА_2 ще двох дітей: ОСОБА_5 (інвалід ІІ групи) та ОСОБА_6 (працює в ПП «СОБ»), то доводи апеляційної скарги про неврахування цих обставин до уваги не приймаються.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, одержуваної пенсії, тощо.

Отже, необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

На підставі наведеного, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 15.06.2017 - з дня подання позову.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,382,383,384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: