Справа № 500/4768/18
Провадження № 2/500/991/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Швець В.М.,

при секретарі Кузьменко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про припинення спільної часткової власності та визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , а також припинити між нею та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_3 . Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу за №2050, виданого 14.06.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області вона є власником 5/9 частин житлового домоволодіння, яка розташована по АДРЕСА_3 , що співвласником вказаного житлового домоволодіння була ОСОБА_2 - 4/9 частини, на підставі договору купівлі - продажу за №1-3325 від 12.08.1969 року. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що після смерті ОСОБА_2 ніхто не заявив про прийняття спадщини та фактично не вступив у право володіння та користування спадковим майном. Частина домоволодіння, яка знаходилась у фактичному користуванні ОСОБА_2 , прийшла у неналежний стан та фактично зруйнована. У зв`язку з вказаним, вважає, що між нею та ОСОБА_2 може бути припинено право спільної часткової власності.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали та просили справу розглянути за їх відсутністю.

Представник відповідача - Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за відсутністю представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу за № 2050, посвідченого 14.06.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_1 . є власником 5/9 частин житлового домоволодіння, яка розташована по АДРЕСА_3 (а.с.8-9).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.06.2016 року, співвласником вказаного житлового домоволодіння є ОСОБА_2 , якій належить 4/9 частини, на підставі договору купівлі - продажу за №1-3325 від 12.08.1969 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (а.с.10-13).

Відповідно до актового запису про смерть №443, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26-27).

Згідно листа державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори за вих№1579/01-16 від 14.12.2018 року, після смерті ОСОБА_2 ніхто не заявив про прийняття спадщини та фактично не вступив у право володіння та користування спадковим майном (а.с.32-33).

Відповідно до технічного паспорту, виконаного станом на 03 березня 2016 року, частина домоволодіння, яка знаходилась у фактичному користуванні ОСОБА_2 , прийшла у неналежний стан та фактично зруйнована (а.с.5-7).

Листом Ізмаїльської міської ради за вих.Л-1073 від 28.08.2018 року повідомлено, що відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 відбулось до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто до 01.01.2004 року, тому Ізмаїльська міська рада не має підстав для визнання цього майна відумерлим (а.с.45).

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо припинення права спільної часткової власності з ОСОБА_2 підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 складалось з двох жилих будинків літ. «А» і літ. «Б». У фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходився житловий будинок літ «Б», загальної площи - 60, 7 кв. м, житлової площи - 35, 6 кв. м., вбиральня - літ. «Г», гараж - літ.»Е» , сарай - літ. «В», надвірни споруди. 1-9, на підставі договору купівлі-продажу № 2050 від 14.06.2016р. це право перейшло до позивачки, ОСОБА_1 , вона стала власником 5/9 частин житлового домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 .

Житловий будинок літ «А», загальною площею - 18, 8 кв. м., житлової площи - 10, 1 кв. м, знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більш 49 років тому.

Ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв, а саме у відповідності до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном.

Увесь це час ніхто у будинку не проживав та не підтримував його у належному стані, у зв`язку з чим літ «А», на теперішній час зруйнована, що підтверджується технічним паспортом, виконаним станом на 03 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті ОСОБА_2 , якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави. При цьому, право власності держави на спадкове майно оформлене не було.

З 01.01.2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, відповідно до ст.1277 якого, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що відкриття спадщини відбулось до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто до 01.01.2004 року, Ізмаїльська міська рада не має підстав для визнання цього майна відумерлим.

Відповідно до ст. 346 ГК України право власності припиняється у разі знищення майна та смерті власника.

Встановлено, що спадкове майно ОСОБА_2 відсутнє - воно повністю зруйноване.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 176-178, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 549, 555 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), ст. 346 ГК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4) до Ізмаїльської міської ради Одеської області (Код , адреса: Одеська область, м.Ізмаїл, просп.Суворова, 62) про припинення спільної часткової власності та визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами - задовольнити.

Припинити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , якій складається з літ «Б» - житловий будинок загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею - 35,6 кв.м., літ «Е»- гараж, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, № 1-9 - надвірні споруди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2019 року.

Суддя: В.М.Швець