КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Голуб С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліндаєв О.С. звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року в межах вказаної справи, а саме зняти накладений арешт із квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог зазначено, що усі ризики, визначені судом в ухвалі про забезпечення позову, відсутні, адже ОСОБА_1 є існуючою особою, яка успадкувала 1/2 частину спірної квартири за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_4 . У випадку ж задоволення даного позову, ОСОБА_2 не буде мати жодних прав на спірну квартиру з огляду на те, що у неї може виникнути право спадкування лише за законом четвертої черги спадкування, тому обтяження у вигляді арешту на квартиру, які були здійснені на її користь, ніяким чином не можуть вважатися такими, що вчиненні на забезпечення можливості виконання рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що справа по суті не розглянута, а тому відсутні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та прийняти постанову про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Посилається на те, що наявність арешту, накладеного ухвалою суду на спірну квартиру, перешкоджає подальшому виконанню рішення суду у справі 754/4507/18 про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, отриманню правовстановлюючих документів на іншу 1/2 частину квартири та реєстрації права власності у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим її права суттєвим чином порушуються.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшли.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом (уточненим) до Київської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що після смерті її мачухи ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . 5 вересня 2017 року постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки до спадкової справи не було надано документів на підтвердження родинних відносин спадкоємиці (заявниці) із померлою, а також документів на підтвердження факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до моменту відкриття спадщини. За таких обставин просила встановити факт її проживання із спадкодавцем однією сім`єю з 1985 року по 16 лютого 2017 року та визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року за заявою представника позивача - адвоката Махініча Р.В. про забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року - без змін.

За змістом статей 149, 150 ЦПК України метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Таким чином, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вищевказані обставини справи та положення статті 158 ЦПК України врахував та встановивши, що потреба в забезпеченні позову не відпала у зв`язку з розглядом справи та відсутністю рішення суду по суті спору, обгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, у даному випадку не змінились обставини, що зумовили застосування накладення арешту на спірний об`єкт нерухомості, оскільки такі заходи були вжиті судом, позицію якого підтримав апеляційний суд, з метою забезпечення виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, а подальше їхнє скасування може призвести до існування реальної можливості у відповідача вільно розпорядитися квартирою на корить інших осіб.

Колегія суддів враховує, що питання обгрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність арешту на спірну квартиру перешкоджає подальшому виконанню рішення суду у справі 754/ 4507/18 про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, отриманню правовстановлюючих документів на іншу 1/2 частину квартири та реєстрації права власності, не заслуговують на увагу як безпідставні та такі, що були предметом неодноразових судових розглядів судом першої та апеляційної інстанцій під час вирішення питання про забезпечення позову та інших клопотань відповідача про скасування таких заходів забезпечення позову.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у даній справіпостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

С.А. Голуб