Дата документу 23.04.2019 Справа № 335/9478/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1735/19 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Є.У.№ 335/9478/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилося нерухоме майно - крамниця продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташована у АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_6, яка відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь позивача, а також його діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - сторони по справі, які прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори протягом шести місяців. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, за вдовою померлого ОСОБА_7 в порядку ст.с.60,71 СК України визнано право власності на Ѕ частку вказаного нерухомого майна. Посилаючись на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_3 просив суд на підставі ст.ст.1218, 1261 ЦК України визнати за ним право власності на 1/3 частку крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 239,7 м. кв. у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, припинивши право власності останнього на 1/3 частку даної крамниці.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 10.04.1998, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/3 частку крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 239,7 м. кв. у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та припинено право власності ОСОБА_5 на 1/3 частку даної крамниці.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті його батька ОСОБА_5, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадщину у передбаченому законом порядку, подавши відповідну заяву, дружина померлого відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь позивача, отже частка позивача у спірній нерухомості становить 1/3. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є підставою для оформлення спадкових прав позивача у судовому порядку.

Ухвалою цього ж суду від 22 лютого 2019 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_4 у перегляді заочного рішення, суд першої інстанції виходив із того, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, причини його неявки до суду є неповажними, на будь-які докази, що мають істотне значення для правильного вирішення спору він не посилається.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права: про час і місце розгляду справи ні він, ні його представник не були повідомлені, повістки про виклик у судове засідання не отримували, а відтак порушено право відповідача знати про час і місце судового засідання (ст.8 ЦПК України). На думку відповідача, суд не мав права ухвалювати заочне рішення, оскільки його представник приймав участі у інших судових засіданнях, надавав відзив на позовну заяву, заявляв клопотання про призначення експертизи, про зупинення провадження у справі тощо. Вказані обставини унеможливлюють ухвалення заочного рішення. Вважає, що суд безпідставно відмовив йому у зупиненні провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення про визнання за ОСОБА_7 права власності на Ѕ частку спірного магазину. Оскільки суд касаційної інстанції ще у серпні 2017 року зупинив виконання вказаного рішення, провадження у цій справі також підлягало зупиненню. На думку відповідача, судом неправильно визначена спадкова маса, до складу спадкового майна входить не Ѕ частка магазину, а весь магазин, отже, частка відповідача у нерухомості повинна становити 1/3, а не 1/6, як визначив суд першої інстанції. Вважає, що суд фактично усунувся від розгляду спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи відповідача такими, що не заслуговують на увагу. Судом правильно визначена спадкова маса і частка кожного із спадкоємців, що прийняли спадщину. Оскарження відповідачем у касаційному порядку судового рішення, яким за дружиною спадкодавця визнано право власності на Ѕ частку спірного магазину не є підставою для скасування судового рішення і зупинення провадження у справі. Заперечення відповідача проти позову фактично зводилися до його незгоди із судовим рішенням у іншій справі, яке він оскаржує у касаційному порядку. Вважає, що права відповідача на участь у судовому засіданні не були порушені, оскільки він мав достатньо часу для надання доказів на спростування позовних вимог, проте не скористався своїм правом. Відповідач і його представник ухилялися від отримання судових повісток і їх дії були спрямовані не на вирішення спору у суді, а на затягування процесу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення - скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. ст.1216,1261,1267 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст.ст.1273,1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, на користь іншого спадкоємця.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_5, після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої увійшла Ѕ частка крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.5, 15-16).

Право власності на іншу Ѕ частку вказаної нерухомості рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 по справі № 335/11738/16 визнано за ОСОБА_7 - дружиною померлого в порядку ст.ст.60, 71 СК (а.с.129-132).

Спадкоємцями першої черги крім дружини ОСОБА_8 є його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - сторони по справі (а.с.61, 63).

Діти померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви, а дружина ОСОБА_8 відмовилася від належної їй частки на користь позивача ОСОБА_3(а.с.48-50,56).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. від 04.08.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки право власності на спірне спадкове майно зареєстровано за спадкодавцем у Державному реєстрі вже після його смерті (а.с. 59).

Установивши, що один із спадкоємців - дружина померлого ОСОБА_5 відмовився від своєї частки у спадщині на користь молодшого сина позивача ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок такої відмови він має право на 2/3 частки спадкового майна, а частка відповідача становить відповідно 1/3.

Зважаючи на те, що до складу спадкового майна увійшла Ѕ частка спірної нерухомості, позивачеві на підставі ст.ст. 1261,1267,1273,1274 ЦК України в порядку спадкування за законом належить 1/3 частка крамниці ( 2/3 х 1/2 = 1/3 частка), частка відповідача складає 1/6 ( 1/3 х 1/2 = 1/6).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначений склад спадкового майна, є безпідставними. Судовим рішенням в іншій справі, яке набрало законної сили, за позовом матері сторін - дружини спадкодавця в порядку ст.60, 71 СК України припинено право власності останнього на Ѕ частку спірної крамниці. Отже до складу спадкового майна увійшла інша Ѕ частка продовольчої крамниці, що належала другому із подружжя - батькові сторін. Незгода відповідача із цим судовим рішенням, оскарження його у касаційному порядку не свідчить про неповне з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи і неправильне визначення складу спадкового майна.

Посилання відповідача на те, що оскаржуване ним у касаційному порядку судове рішення не має преюдиційного значення для цієї справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Зупинення судом касаційної інстанції виконання судового рішення про поділ майна подружжя не є перешкодою для розгляду цієї справи. У випадку задоволення касаційної скарги і скасування судового рішення про визнання за вдовою померлого права власності на Ѕ частку спірної нерухомості сторони не позбавлені права переглянути рішення у цій справі в порядку ст. 423 ЦПК України.

Правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції допустився порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

За змістом ст. 376 ЦПК України обов'язковою підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є, у тому числі, порушення норм процесуального права, якщо справ розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Встановлено, що про час і місце судового розгляду справи, яке відбувалося 12.12.2018, ні відповідач ОСОБА_4, ні його представник ОСОБА_10 не були обізнані, оскільки повістка про виклик відповідача у судове засідання повернулася до суду не врученою із відміткою поштового відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Зважаючи на те, що відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу, у тому числі, не повідомленням його про час і місце розгляду справи, вказана обставина у відповідності до ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового - про задоволення позову.

За результатами апеляційного розгляду справи вимоги ОСОБА_3 задоволені, останній має право у відповідності до ст. 141 ЦПК України компенсувати понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у суді першої інстанції за рахунок відповідача. Витрати відповідача зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають, оскільки його апеляційна скарга хоча і задоволена частково, проте судове рішення ухвалено не на його користь.

Керуючись ст. ст.374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 10.04.1998, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/3 частку крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 239,7 м. кв. у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та припинити право власності ОСОБА_5 на 1/3 частку даної крамниці.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 181, 33 грн. компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанов складено і підписано 24 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: