233 № 233/5514/18
23 квітня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача -
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
23 жовтня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2005року у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 41. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, з серпня 2018 року шлюбні відносини та спільне проживання між ними фактично припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними неможливе, спору щодо спільного майна немає. У звязку з наведеним просить шлюб між нею і ОСОБА_2 розірвати.
Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року сторонам було надано строк для примирення, у звязку з чим провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, до 01 лютого 2019 року.
Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року провадження у справі поновлено.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем у справі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області 19 лютого 2005 року, актовий запис № 41, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НО № 002763 (а.с. 19).
Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, 04 червня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 265360 (а.с. 4).
Майнового спору сторонами не заявлено.
З серпня 2018 року сторони припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не повязані спільним побутом, проживають окремо. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним.
Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння та сварки, які виникають на цьому ґрунті. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе.
Судом надавався сторонам строк для примирення, але по закінченню строку від жодної із сторін не надійшло повідомлення про досягнення примирення, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалась остаточно, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, тому шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що мають істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, відновити дошлюбне прізвище «Малишевська».
Керуючись ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 18, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 19 лютого 2005 року у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 41.
Позивачці ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Лаштаба) ОСОБА_5, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, залишити право після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_1.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: