ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
18 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
28 грудня 2018 року представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про відшкодування збитків в порядку регресу.
Позов обґрунтовує тим, що 04.06.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ТОВ «Фірма Люстдорф» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №216/15-Т/Ц7, забезпечений транспорт «Ісузу» д.р.н. АВ 8344 ВЕ. 07 червня 2016 року в м. Київ на вул. Фанерній мало місце ДТП за участю автомобіля транспорт «Ісузу» д.р.н. АВ 8344 ВЕ під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ГАЗ» д.р.н. АА 5529 АН під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «ГАЗ 2715», д.р.н. АА 5529 АН, під керуванням ОСОБА_4. Виконуючи свої зобовязання за Договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатила власнику застрахованого автомобіля суму страхового відшкодування у розмірі 16 060,10 грн. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ГАЗ», д.р.н. АА 5529 АН не була застрахована. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 16 060,10 грн., тому ця сума є остаточною, що підлягає стягненню. Тому, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просити суд стягнути з відповідача на свою користь 15 060,10 грн. та сплачений судовий збір.
Ухвалою від 18.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання без виклику сторін.
Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 червня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ТОВ «Фірма Люстдорф» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №216/15-Т/Ц7, забезпечений транспорт «Ісузу» д.р.н. АВ 8344 ВЕ /а.с.5-10/.
07 червня 2016 року ОСОБА_1 приблизно о 16 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «ГАЗ 2715» д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Фанерній в м. Києві, не перевірив технічний стан транспортного засобу, рухаюся заднім ходом не переконався, що не створить перешкоди іншим учасникам руху, не забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Isuzu» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. /а.с.12/.
Як вбачається, з матеріалів справи, 08 червня 2016 року до ТОВ «Фірма Люстдорф» (власника застрахованого ТЗ) із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, яке сталося 07 червня 2016 року, звернувся ОСОБА_2 (водій який керував ТЗ під час події) /а.с.11/.
18 грудня 2017 року відповідачу ОСОБА_1 було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 15 060,10 грн., однак останній на вказану вимогу не відреагував, та не сплатив вказану суму /а.с.17/.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом.
Згідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року за № 85/96 встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 9732112.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 16, 22, 993, 1187, 1191 ЦК України, суд, -
Позов ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська