Постанова

Іменем України

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 607/14058/16-ц

провадження № 61-44950св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Чернелево-Руська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Відділ з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 08 червня 2018 року, у складі судді Ромазана В. В., та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 28 серпня 2018 року, у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Костів О. З., Хома М. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (далі - Чернелево-Руська сільрада), Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору та скасування реєстраційної дії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці площею 4,01 га на території Чернелево-Руської сільради, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та Тернопільською обласною спілкою споживчих товариств 31 липня 2013 року.

29 січня 2016 року Чернелево-Руською сільрадою вирішено передати в оренду вказану земельну ділянку ОСОБА_4 та у місячний термін зареєструвати право користування останнього на неї.

Дізнавшись із витягів з Державного земельного кадастру, отриманих 17 березня 2016 року та 26 серпня 2016 року, про перебування даної земельної ділянки у постійному користуванні Тернопільської обласної спілки споживчих товариств, позивач відмовився від укладення з Чернелево-Руською сільрадою договору оренди такої земельної ділянки.

07 листопада 2016 року ОСОБА_4 стало відомо про реєстрацію за ним права користування вищезгаданою земельною ділянкою 01 листопада 2016 року на підставі укладеного 01 лютого 2016 року між ним та Чернелево-Руською сільрадою договору оренди. З отриманої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивачем було встановлено, що підставою для виникнення у нього права оренди на земельну ділянку став поданий Чернелево-Руською сільрадою витяг з Державного земельного кадастру, виданий 26 серпня 2016 року.

ОСОБА_4 зазначав, що Чернелево-Руською сільрадою, без згоди позивача було проведено державну реєстрацію його права користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, до якого було неправомірно внесено зміни, та надано при цьому державному реєстратору недостовірні відомості щодо дійсного користувача земельної ділянкою. Крім цього вказував, що Чернелево-Руською сільрадою його було навмисно введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні договору оренди.

Посилаючись на наведене, позивач просив; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 лютого 2016 року та скасувати запис Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що виникло на підставі укладеного 01 лютого

2016 року договору оренди землі між Чернелево-Руською сільрадою та ОСОБА_4

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним запис Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки

від 01 лютого 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 оскаржено рішення місцевого суду в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.

Чернелево-Руською сільрадою оскаржено рішення місцевого суду у частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним запису Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 28 серпня 2018 року у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_4 та Чернелево-Руської сільради відмовлено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що у зв'язку з переходом права власності на будівлі та споруди Великобірківського заводу продтоварів до позивача, на підставі укладеного між ним та Тернопільською обласною спілкою споживчих товариств договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, її право користування земельною ділянкою, на якій розташовані такі будівлі та споруди припинилось в силу вимог закону. У зв'язку з цим є недоведеними посилання позивача на ту обставину, що спірний договір оренди було укладено під впливом обману, внаслідок його неповідомлення Черенелево-Руською сільською радою про існування іншого зареєстрованого користувача земельної ділянки, яка є предметом даного договору. Водночас, при вчиненні реєстрації права оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку, державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації було прийнято документи, що містять закреслення, а також змінений витяг з Державного земельного кадастру від 26 серпня 2016 року, що є порушенням вимог статей 18, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду, в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, та постанову апеляційного суду, в частині відмови у задоволенні його апеляційної скарги, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 лютого 2016 року. В інших частинах рішення судів першої та апеляційної інстанцій заявником не оскаржуються, а тому не є предметом перегляду касаційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржувані рішення, судами попередніх інстанцій було залишено поза увагою існуюче на момент укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки право постійного користування такою земельною ділянкою у Тернопільської обласної спілки споживчих товариств, про що Чернелево-Руська сільрада не повідомила позивача. Зазначене, на переконання ОСОБА_4, є доказом введення його в оману, що, в свою чергу, є підставою для визнання спірного договору оренди недійсним.

Позивач також вказує, що апеляційним судом не було надано оцінки його доводу стосовно відсутності у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 31 липня 2013 року будь-яких положень, які могли б вказувати на відмову Тернопільської обласної спілки споживчих товариств від земельної ділянки на користь ОСОБА_4

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

До Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, поданий Чернелево-Руською сільрадою. Колегія суддів долучає відзив на касаційну скаргу до матеріалів справи, проте розглядає касаційну скаргу без його врахування, оскільки відсутні докази надсилання його копій іншим учасникам справи, що є невиконанням приписів частини четвертої статті 395 ЦПК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

З установлених судом обставин справи вбачається, що 31 липня 2013 року між Тернопільською обласною спілкою споживчих товариств (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу будівель і споруд Великобірківського заводу продтоварів.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування від 07 листопада 1996 року, копія якого наявна у матеріалах справи (т. I, а. с. 56), Чернелево-Руською сільрадою надано у постійне користування Спільному підприємству Велико-Бірківського заводу безалкогольних напоїв земельну ділянку розміром 4,36 га в межах згідно з планом землекористування для експлуатації заводських потужностей.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 120 ЗК України, уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічне за змістом положення закріплене у частині першій статті 377 ЦК України, згідно якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Крім цього пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, визначено однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.

При цьому, приписами наведених статей ЗК України та ЦК України визначено, що однією з істотних умов договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки.

З умов дослідженого судами попередніх інстанцій договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року встановлено, що нерухоме майно, яке є предметом вказаного договору, знаходиться на земельній ділянці для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею 4, 01 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно договору оренди землі від 01 лютого 2016 року Чернелево-Руська сільрада, як орендодавець, передала в оренду ОСОБА_4 земельну ділянку площею 4,0100 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування приміщень).

Оспорюючи дійсність вказаного договору оренди землі, позивач посилався на введення його орендодавцем в оману стосовно обставин, які мають істотне значення, а саме - неповідомлення про дійсного користувача спірною земельною ділянкою, яким, згідно отриманого позивачем витягу з Державного земельного кадастру, є Тернопільська обласна спілка споживчих товариств.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення відповідно до частини першої статті 229 ЦК України має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом обману, належить до правочинів з вадами волі, оскільки у сторони, яка діяла під впливом обману, внутрішня воля сформувалася невірно, під впливом хибних відомостей про обставини правочину, спричинених діями інших осіб.

Встановлення у недобросовісної сторони наявності умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину.

Обман має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного та з урахуванням того, що набуття ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, у зв'язку із укладеним договором купівлі-продажу, є підставою для припинення прав попереднього користувача на земельну ділянку, на якій вказане майно знаходиться, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій щодо недоведеності введення позивача в оману Черенелево-Руською сільрадою, внаслідок неповідомлення останньою про дійсного користувача земельною ділянкою.

Слід зазначити, що належність земельної ділянки на відповідній правовій підставі власнику нерухомого майна, яке на такій земельній ділянці знаходиться, не охоплюється предметом заявленого ОСОБА_4 позову. Тому, посилання заявника на неможливість, в силу законодавчих вимог, перебування у нього, як у фізичної особи, земельної ділянки на праві постійного користування, питання недійсності оскаржуваного договору оренди земельної ділянки не стосується, а тому не потребує оцінки суду.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не вказують на наявність підстав для скасування судових рішень, які передбачені статтями 411-414 ЦПК України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 08 червня 2018 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 28 серпня

2018 року, в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська