Провадження № 6/761/558/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Малашевського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитина О.С., боржник - ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_4, про розшук боржника,

встановив:

03.04.2019 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшло подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитина О.С., боржник - ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_4, згідно з яким державний виконавець просить суд: постановити ухвалу, якою задовольнити подання про розшук боржника в порядку ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»; застосувати привід до боржника в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»; виконання розшуку та приводу доручити органам Національної поліції в місті Києві.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №36481097 з примусового виконання судового наказу Шевченківського районного суду м.Києва, виданого 09.07.2012 року по справі №2-8851/11 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2011 року і до її повноліття.

Разом з тим, державний виконавець вказує, що станом на 23.07.2018 року за боржником обліковується заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

У зв'язку з зазначеним, та посилаючись на те, що усіма вжитими заходами щодо примусового виконання судового рішення встановити місце проживання та/або перебування боржника не виявилося можливим, державний виконавець просить подання задовольнити.

Ухвалою від 05.04.2019 року вказане подання державного виконавця прийнято судом до розгляду.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився. Разом з тим, як вбачається зі змісту подання, державний виконавець просить розгляд справи проводити за відсутністю представника відділу.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №36481097 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва, виданого 09.07.2012 року по справі №2-8851/11 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2011 року і до її повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 23.07.2018 року, станом на 30.06.2018 року у боржника ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 147 708,94 грн.

Звертаючись до суду з цим поданням, державний виконавець, як на підставу для оголошення боржника в розшук та застосування до нього приводу, посилається на те, що усіма вжитими заходами щодо примусового виконання судового рішення встановити місце проживання та/або перебування боржника не виявилося можливим.

Так, згідно з ч.1, п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Як передбачено ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Отже, аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника та його привід повинно супроводжуватися відповідними документами, які, в свою чергу, підтверджують підстави та наявність невиконання виконавчого провадження з вини боржника.

При цьому, застосування такого заходу як привід та розшук боржника за поданням державного виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

Так, дійсно, як встановлено в судовому засіданні, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2012 року станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Разом з тим, державним виконавцем не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого ігнорування викликів виконавця, адже,в матеріалах подання взагалі відсутнє підтвердження того, що боржник є належним чином повідомлений про існування вищезазначеного виконавчого провадження в порядку, регламентованому Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання державного виконавця на довідку з адресного бюро від 13.03.2018 року про відсутність у боржника зареєстрованого місця проживання по м.Києву судом оцінюються критично, адже, як вбачається, з моменту видачу даної довідки та до моменту звернення виконавця до суду з цим поданням минуло вже більше року.

До того ж, Акт державного виконавця від 15.03.2018 року про його вихід за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу, який би надавав підстави оголошувати боржника в розшук та застосовувати до нього привід, оскільки у вказаному акті міститься підпис лише самого виконавця, не зазначено ані понятих, ані інших осіб, що були присутні під час виходу, що, в свою чергу, ставить під сумнів сам факт виходу державного виконавця за адресою боржника.

Також, в матеріалах подання відсутні докази направлення чи повернення до державної виконавчої служби у зв'язку з неврученням боржнику викликів та/або повідомлень державного виконавця, розархунку заборгованості, постанови про накладення про арешт майна боржника тощо.

Таким чином, зважаючи на те, що державним виконавцем не доведено необхідності оголошення розшуку та приводу боржника, а також не надано належних та допустимих доказів відсутності відомостей про місце проживання та/або перебування боржника, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст. 438 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитина О.С., боржник - ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_4, про розшук боржника, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 15.04.2019 року.

Суддя: