Номер провадження: 22-ц/813/1019/19
Номер справи місцевого суду: 494/1026/16-ц
Головуючий у першій інстанції Дєтков О.Я.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: № 502/155/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

-головуючого судді - Заїкіна А.П.,

-суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

-за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

-позивач - ОСОБА_4,

-відповідач - ОСОБА_5,

-третя особа - Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства, третя особа - Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Дєткова О.Я. 26 квітня 2017 року,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження ОСОБА_6 за №37 від 20 березня 2002 року, вчиненого Березівським відділом РАЦС.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що він з 27 жовтня 2001 року по 03 травня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого у ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6. Йому стало відомо, що відповідачка до вагітності, крім нього, мала ще статеві стосунки з іншими чоловіками, тому у нього виникли сумніви щодо його батьківства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Рішення ухвалено у відсутності відповідачки та третьої особи, які були належним чином повідомлені про розгляд справи.

26 квітня 2017 рокузаочним рішенням Березівського районного суду Одеської областіу задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пояснення представника позивача не узгоджуються з наведеними відповідачкою обставинами, які вважати недостовірними у суду підстав немає, тому суд дійшов висновку що обставини позову є недоведеними, а позов є необгрунтованим та таким що задоволений бути не може (а. с. 59 - 60).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною, а враховуючи те, що судово-генетична експертиза по справі не була проведена через ухилення відповідачки, суд мав підстави для задоволення його позовних вимог.

Учасники справи у судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 56 КПшС України) та процесуального (ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 жовтня 2001 року по 03 травня 2012 рокуОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі (а .с. 5).

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народився син - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, в якому у графі батько записано ОСОБА_4 (а. с. 4 ).

У вересні 2016 року ухвалою Березівського районного суду Одеської області по справі було призначено судову-генотископичну експертизу (а. с. 23).

Експертне дослідження не було проведено з підстав неприбуття ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_6 до експертної установи (а. с. 32).

Між сторонами виник спір з приводу оспорювання батьківства.

Оскільки дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на правовідносини сторін розповсюджується дія КпШС України.

Відповідно до ст. 56 КпШС України особа, записана батьком або яка мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Відповідно до п. 2 абз. 3 п. 9, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розгляді даної справи необхідно враховувати усі докази щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не спростовано спільного проживання, ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання та утримання ними дитини.

Таким чином, судом першої інстанції правильно не взято до уваги не проведення експертизи, оскільки її висновки повинні враховуватися у сукупності з іншими доказами по справі.

Виходячи з вищевказаного, доводи апелянта про те, що експертиза не була проведена з вини відповідачки, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття , однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 квітня 2019 року

Головуючий суддя: А.П. Заїкін

Судді:

А.А. Калараш

С.О. Погорєлова