№ 336/5521/18
провадження № 2/336/405/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2018 р. у справі № 335/7189/18 його скаргу на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_2, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено. Зобовязано уповноважених осіб прокуратури Запорізької області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 16.05.2018 р. про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, про що інформувати заявника.

11.07.2018 р. на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2018 р. відомості за його заявою від 16.05.2018 р. щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.382 КК України заступником начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256.

Згадане кримінальне провадження перебуває у провадженні слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області.

27.07.2018 р. він звернувся до групи прокурорів прокуратури Запорізької області, в тому числі, до прокурора Проценко М.В., які здійснюють процесуальний контроль у кримінальному провадженні № 0000256, із клопотанням від 27.07.2018 р., в якому вказав на невиконання слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 вимог ст.ст.55, 56 КПК України, відносно нього, на відмову слідчого видати копію протоколу допиту його в якості свідка, просив вжити заходи реагування.

03.08.2018 р. він звернувся до слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 із клопотанням від 03.08.2018 р., в якому вказував на невиконання слідчим ст.ст.55, 56 КПК України відносно нього, просив викликати його на допит і виконати вимоги ст.ст.55, 56 КПК України.

Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. Вказану постанову слідчого він отримав лише 15.08.2018 р.

Вважаючи вказану постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. протиправною, він оскаржив її слідчому судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя шляхом подання скарги від 23.08.2018 р. До вказаної скарги додав копію акту здавання-приймання юридичних послуг від 12.08.2018 р. на суму 1300 грн., копії платіжних документів банку від 16.08.2018 р. на 300 грн., від 16.08.2018 р. на 400 грн., від 16.08.2018 р. на 600 грн.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.08.2018 р. його скаргу на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. задоволено частково. Скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 Зобовязано слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_1

Зазначені дії прокуратури Запорізької області свідчать про порушення принципу законності, що виразилось у винесенні протиправної постанови від 24.07.2018 р., не врученні йому памятки про процесуальні права та обовязки, що свідчить також про наявність в діях відповідача протиправної бездіяльності.

За уточненим позовом ОСОБА_1 просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 1802,80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної бездіяльності прокуратури Запорізької області, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку. Також позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної бездіяльності прокуратури Запорізької області, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку 10000 грн. Стягнути з Державної казначейської служби України ОСОБА_1 просить 3880,80 грн. у якості відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді від 19.09.2018 р. було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.10.2018 р.

18.10.2018 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 28.11.2018 р.

28.11.2018 р. розгляд справи відкладено на 20.12.2018 р. у звязку із зайнятістю судді в іншому провадженні.

20.12.2018 р. розгляд справи відкладено на 06.02.2019 р. перед судовими дебатами.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник прокуратури Запорізької області просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві (а.с.56-58).

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих письмових доказів судом встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2018 р. задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_2, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зобовязано уповноважених осіб прокуратури Запорізької області внести відомості до ЄРДР за заявою від 16.05.2018 р. про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування (а.с.7).

11.07.2018 р. на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2018 р. відомості за заявою позивача від 16.05.2018 р. щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.382 КК України заступником начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 (а.с.8).

27.07.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до групи прокурорів прокуратури Запорізької області, які здійснюють процесуальний контроль у кримінальному провадженні № 0000256, із клопотанням від 27.07.2018 р., в якому вказав на невиконання слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 вимог ст.ст.55, 56 КПК України відносно нього, на відмову слідчого видати копію протоколу допиту його в якості свідка, просив вжити заходи реагування (а.с.9).

03.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 із клопотанням від 03.08.2018 р., в якому просив викликати його на допит і виконати вимоги ст.ст.55, 56 КПК України (а.с.10-11).

Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. (а.с.14-16).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.08.2018 р.скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. задоволено частково. Скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. у кримінальному провадженні № 0000256 від 11.07.2018 р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 Зобовязано слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_1 (а.с.25).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Обставинами, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди, є ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, якою було задоволено скаргу позивача, скасовано постанову слідчого від 24.07.2018 р. про відмову у визнанні позивача потерпілим, зобовязано виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України.

Як вказує ОСОБА_1 прийняття незаконної постанови від 24.07.2018 р. та протиправна бездіяльність слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 завдали позивачу моральної шкоди, що полягає у перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах, через необхідність витрачати додаткві зусилля по відновленню його порушеного процесуального права.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Статтями 12, 80 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Оскарження ОСОБА_1 постанови слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_4С від 24.07.2018 р. про відмову в задовленні клопотання свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності слідчого прокуратури і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України.

Сам факт скасування постанови слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 р. та зобовязання слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_1 не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Таким чином, судом не встановлено дій з боку прокуратури, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові № 199/1478/17, пр.№ 61-4779 св 18 від 30.01.2019 р.

Судові витрати суд відносить за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк