Справа №333/2273/18
Провадження №2/333/103/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що він уклав шлюб з відповідачкою 25.11.2006, зареєстрованого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №1492.

17.04.2014 рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з позивачем та перебуває на його утриманні. З грудня 2013 року подружжя припинило ведення спільного господарства, з того часу відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, коштів на утримання дитини не надає.

У зв'язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з часу припинення ведення спільного господарства, а саме з грудня 2013 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2017 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини було задоволено та визначено місце проживання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю дитини, а саме ОСОБА_2 Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017 року рішення Комунарського районного суду від 12.05.2017 року, залишено без змін. Відповідачка багато разів зверталась до позивача з проханням добровільно передати дитину, але позивач категорично відмовляється. Отримати виконавчий лист для виконання вищевказаного рішення суду не вдалося, тому що справа була направлено до суду касаційної інстанції для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 Протягом тривалого часу між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач регулярно приїжджає до міста Запоріжжя, намагаючись зустрітися з сином, але позивач чинить їй перешкоди.

В судовому засіданні 20.08.2018 року, відповідач пояснила суду, що до дитини приїжджає на вихідні, цікавиться що потрібно дитині, але позивач не дає можливості з ним спілкуватись, психологічно тисне на дитину. До поліції зверталась, але там їй відмовили, посилаючись на те, що відсутній виконавчий лист. На теперішній час вона не працює.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши сторони, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, та про відмову у задоволенні інших позовних вимог з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №1492 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Петрова».

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.04.2014 шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 124560 Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області ОСОБА_3 народився 02 серпня 2009 року, батьками дитини вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2, актовий запис №19.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017 місце проживання малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з матір'ю ОСОБА_2 за місцем реєстрації АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017 рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017 у цивільній справі за №317/3480/14-ц (пр. №2/333/68/17) залишено без змін.

В судовому засіданні за ініціативою суду у відповідності до ст. 5 ЦПК України, з метою справедливого та неупередженого розгляду і вирішення даної цивільної справи, була заслухана дитина ОСОБА_3, який пояснив, що він проживає з батьком, мати приїжджає рідко, дзвонить не часто, хлопчик бажає проживати з батьком.

Відповідно до ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обов'язки щодо утримання неповнолітніх дітей, згідно зі ст. ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу платника, з урахуванням всіх істотних обставин.

При цьому, відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності такої домовленості той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Таким чином, законодавство визначає право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини тому з батьків, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в меж заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку суд бере до уваги доводи позивача про те, що син ОСОБА_3 на час подачі до суду позову про стягнення аліментів дійсно постійно проживає з ним, що не заперечує сама відповідачка.

Крім того, суд бере до уваги пояснення в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_3, якому на час розгляду справи виповнилось 10 років, і який пояснив суду, що він постійно і добровільно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні.

Відповідачка жодним чином не спростувала докази проживання дитини з батьком, які були надані позивачем.

Доводи відповідачки про те, що вона купувала для сина необхідні речі, суд до уваги не приймає, оскільки вона не довела ці обставини відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України, а надані нею чеки з магазинів не можуть бути належними доказами, оскільки не містять зазначення про те, хто саме оплачував зазначені в них товари, і для кого саме вони були придбані.

Враховуючи обставини справи, з відповідача на утримання дитини можливо стягнути аліменти в розмірі ј частини з її заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимог позивача в частині стягнення аліментів з часу припинення ведення спільного господарства сторонами по справі, а саме з грудня 2013 року, суд вважає їх такими, що не відповідають чинному законодавству, так як згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з моменту пред'явлення позову, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 89, 141, 223, 263-265, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць.

В іншій частині відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.Р.Піх