Провадження № 2-з/761/34/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2) про стягнення коштів. Ціна позову - 1 037 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року цивільну справу ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Одночасно із позовною заявою представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову відповідно до якої просять накласти арешт на майно та (або) грошові кошти ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_3 і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах ціни позову розміром 1 037 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що до суду подано позов до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 037 000,00 грн. Так, згідно висновку про вартість майна від 28 серпня 2018 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьолов та Партнери» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 819/16 від 25.10.2016 р., код ЄДРПОУ № 35010113), на основі даних, наданих Замовником, даних ринку подібного майна та розрахунків, проведених з використанням порівняльного методичного підходу, величина вартості об'єкта оцінки на дату оцінки складала 1 237 000,00 грн. Однак, у договорі купівлі-продажу квартири від 26 серпня 2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зазначено, що відчуження квартири здійснюється за домовленістю сторін за ціною 200 000,00 грн., що на 1 037 000,00 грн. менше реальної вартості майна. Викладені обставини вказують на той факт, що іпотеко держатель ОСОБА_3, діючи умисно всупереч вимогам закону, з відвертим наміром заподіяння іпотекодавцю ОСОБА_2 матеріальної шкоди,жодним чином не узгодив з останнім ціну продажу предмета іпотеки, не скористався при продажі оцінкою майна суб'єктом підприємницької діяльності, а відчужив квартиру за ціною на власний розсуд, що є значно нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, чим спричинив ОСОБА_2 матеріальну шкоду. Ініціатор клопотання зазначає, що єдиним дієвим засобом забезпечити виконання рішення у цій справі є накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову розміром 1 037 000,00 грн. Пропозиція щодо зустрічного забезпечення: внаслідок забезпечення даного позову відповідач не зазнає жодних збитків окрім обмеження у тимчасовому розпорядженні власним майном до вирішення спору по суті, а тому застосування зустрічного забезпечення не є необхідним.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії ; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення з ОСОБА_3 сум в розмірі 1 037 000,00 грн.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд бере до уваги те, що заявником не надано будь-яких доказів наявності у ОСОБА_3 нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів, що йому належать або підлягають передачі відповідачу чи сплаті та недоведеності ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У зв'язку з чим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 березня 2019 року.

Суддя: