Справа № 362/428/19
Провадження № 2/362/1330/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ковбеля М.М.,
за участю секретарів - Сілецької М.О., Чорної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він як військовослужбовець проживає в будинку тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів позивача, разом з ним у вищезазначеній кімнаті зареєстровані та проживають його дружина ОСОБА_3 , їхній спільний син ОСОБА_4 , 2007 р.н., та син дружини від першого шлюбу ОСОБА_2 .
Як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 з лютого 2017 року в даній кімнаті не проживає, веде аморальний спосіб життя, не оплачує комунальні послуги, чим позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, відповідно до довідки №260 від 22.12.2018 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , у в/м №11 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , при цьому в самій довідці відсутні відомості про власника будинку та відомості в якій саме кімнаті прописані вищезазначені громадяни не зазначено (а.с. 4).
Більш того, з копії паспорта позивача серії НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 виданого 14.02.1996 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, стоїть відмітка, що ОСОБА_1 зареєстрований з 2004 року у в/м АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).
Як вбачається з довідки №28 від 28.01.2019 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , з лютого 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та плата за комунальні послуги на нього не нароховується (а.с 5).
Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положенням ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім у випадках і в порядках, встановлених законом.
Крім того, положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що він являється власником кімнати, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відсутні докази, що він має всі, передбачені законом, права вимагати усунення будь-яких порушень права власності, а також враховуючи, що не відповідають дійсності й ті обставини, що відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одній кімнаті, та що позивач оплачує комунальні послуги за відповідача, так як з довідки №28 від 28.01.2019 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що плата за комунальні послуги на відповідача не нароховується, суд приходить до висновку позов ОСОБА_1 є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 316-317, ст. 319, ст. 321, ст. 391, ЦК України, ст.ст. 12, 76, 141, 263, 264, 265, 273 ,280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
В задоволенні позову - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель