Номер провадження: 22-ц/813/424/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_3 ,

від відповідача ОСОБА_4 - не з`явились,

переглянувши справу №522/12097/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року у складі судді Шенцевої О.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 4 липня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 58904,31 грн. на відшкодування понесених ним витрат на ремонт приміщень загального користування в квартирі АДРЕСА_1 , що знаходиться у спільній частковій власності (а.с.3-7).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.81).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 2 листопада 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви представника в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 391/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 (а.с.103, виділені матеріали а.с.98-100).

В ході розгляду справи позивачем ОСОБА_3 збільшено позовні вимоги, відповідно до яких позивач просив стягнути 58904,31 грн. на відшкодування витрат на ремонт спільного майна, 5306,20 грн. 3% річних, 46893,47 грн. інфляційних втрат, 46138,00 грн. на відшкодування витрат на обладнання приміщень загального користування (а.с.135-137).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 391/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 , та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної частки нерухомого майна (а.с.180-181).

Висновок суду мотивовано не співмірністю заходу забезпечення позову, який просить вжити позивач, заявленим вимогам, недоведеністю необхідності забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову залишено без руху.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, порушення норм процесуального права полягає у пред`явленні позивачем позовних вимог на загальну суму 157241,78 грн. при вартості належної відповідачу частки нерухомого майна 265000,00 грн., у реальній загрозі відчуження майна, за рахунок якого підлягає забезпеченню позов, у безпідставності висновку суду щодо недотримання принципу співмірності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України).

Види забезпечення позову визначено частиною 1 статті 150 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Позивачем пред`явлено позов про стягнення грошових коштів, розмір позовних вимог після їх збільшення в ході розгляду справи становить в загальній сумі 157241,78 грн. Позовні вимоги позивач просить забезпечити шляхом накладення арешту на належну відповідачу 391/1000 частку нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, на ремонт та обладнання якого позивачем здійснено витрати, які він просить стягнути з відповідача, та заборони будь-яким особами вчиняти будь-які дії щодо вказаної частки нерухомого майна.

В порядку доведення дотримання принципу співмірності позивач надав довідку фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 , згідно якої вартість 391/1000 частки квартири АДРЕСА_1 становить 265000,00 грн. (а.с.172).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не визнає заявлені вимоги, посилаючись на те, що позивач не погодив з нею проведення ремонту, встановлення обладнання в квартирі, що є їх спільною частковою власністю, що позивач створює перешкоди у користуванні належним їй майном тощо.

В справі наявний проект мирової угоди, яку надав позивач, за змістом якої відповідач з огляду на відсутність грошових коштів на відшкодування витрат позивача на ремонт та обладнання приміщень загального користування в квартирі зобов`язується продати позивачу належну їй 391/1000 частку спільної квартири.

Таким чином, зі справи вбачається, відсутність домовленості щодо користування спільним майном, невизнання позову, намір позивача набути належну відповідачу частку квартири у власність, створення відповідачу перешкод у користуванні належною їй житловою кімнатою та приміщеннями загального користування тощо.

Позивачем не надано доказів відсутності у відповідача іншого майна, на яке може бути накладено арешт, з огляду на обставини справи накладення арешту на житло відповідача та застосування заборон щодо такого не є правильним, так як порушує права відповідача на житло. Крім того, забезпечення позову переслідує в кінцевому результаті іншу ціль, ніж упередження неможливості виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб може мати наслідком спричинення відповідачу збитків обмеженням його права власності на частку спільного нерухомого майна, що відповідно до положень статті 154 ЦПК України передбачає зустрічне забезпечення, яке, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Позивач, заявляючи про забезпечення позову, згоди на можливе зустрічне забезпечення не висловлює.

Правові підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова