Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1795/17 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 48 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №280/1795/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ його частину,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 26 грудня 2018 року суддею Василенком Р.О. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 08 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила: встановити факт проживання її (ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 2002 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати автомобіль марки «Опель Астра» спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_4; визнати за нею право власності на 1/2 частину цього автомобіля.

Зазначала, що з лютого 2002 року вона разом з ОСОБА_4 проживали однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. У 2007 році вони за спільні кошти придбали спірний автомобіль, право власності на який зареєстрували за ОСОБА_4 17 жовтня 2017 року останній помер, його спадкоємцем є його мати - ОСОБА_2

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове - про задоволення позову ОСОБА_1

На думку заявника, суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також відповідачки, яка в судовому засіданні визнала факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вважає, що факт продажу квартири відповідачкою не може свідчити про передачу коштів нею своєму сину та витрату ним цих коштів на придбання автомобіля. Також, вважає, що суд безпідставно не встановив факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1, оскільки крім автомобіля у померлого було інше рухоме майно, яке придбано разом з ОСОБА_1 за спільні кошти.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 послалась на правильність висновків суду та не доведення позивачкою позову.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_8, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу і відповідно до ст. 60 та ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і частки майна подружжя є рівними.

Разом з цим, пунктами 2 та 3 ч.1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та син відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з лютого 2002 року до дня смерті останнього.

Вказані обставини були визнані відповідачкою та підтверджені допитаними судом першої інстанції свідками.

Відповідно до договору купівлі - продажу № 475 від 20.04.2007 року ОСОБА_4 придбав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СВТ Фортуна» автомобіль «Опель Астра» вартістю 96577 грн, кошти за який сплачені ОСОБА_4 згідно квитанції від 20.04.2007.

Відповідно до довідок КМП «Рембудмонтаж» від 27.02.2018 заробітна плата ОСОБА_4 складала в 2002 році - 1327,21 грн за рік, в 2003 році - 2000,54 грн за рік, в 2004 році - 2041,77 грн за рік, в 2005 році - 3152,65 грн за рік, в 2006 році - 4277,23 грн за рік, в 2007 році по березень місяць включно 895,22 грн, а загалом заробітна плата за вказаний період склала 13694,62 грн.

Позивачка працює в Коростишівському ДНЗ ясла-садок №7 «Сонечко» вихователем з 22.11.1999 та дохід останньої за 2007 рік склав 11959,20 грн, що підтверджується довідками від 21.11.2017. Доказів про наявність доходу у позивачки у попередні роки суду не надано.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2007 ОСОБА_2 продала належну їй квартиру в м. Києві за 386325 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спірний автомобіль був придбаний ОСОБА_4 за подаровані йому матір'ю кошти, то вказаний автомобіль є особистою приватною власністю, а відтак не є об'єктом спільної сумісної власності.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції оцінки показанням свідків, спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваного рішення.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 не є допустимими доказами купівлі автомобіля за спільні кошти, оскільки вказаним свідкам такі обставини відомі зі слів позивачки.

Також, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_5 щодо позики грошей ОСОБА_1 на купівлю спірного автомобіля в сумі еквівалентній 5000 доларів США, оскільки будь-яких належних доказів на підтвердження укладення такого правочину суду не надано.

Натомість, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що автомобіль придбаний за особисті кошти ОСОБА_4, подаровані йому матір'ю ОСОБА_2

Так, з матеріалів справи вбачається, що за декілька днів до купівлі автомобіля, відповідачка продала належну їй квартиру та, як пояснила остання подарувала сину половину грошей для придбання автомобіля. Зазначені обставини підтвердили також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Обставини про неможливість придбання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спірного майна за спільні кошти також підтверджуються наявними у матеріалах справи довідками про доходи останніх, яким суд надав належну оцінку.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що нею були зняті кошти в еквіваленті 2000 доларів США з депозитного рахунку 04.05.2007 та передані в рахунок погашення боргу її батькам, які позичали їй кошти на придбання автомобіля, не можуть бути достовірним доказом придбання автомобіля за спільні кошти її та ОСОБА_4

Показання свідка ОСОБА_11, яка пояснила, що зі слів ОСОБА_4, з яким вона за його життя працювала та товаришувала, їй відомо, що він та ОСОБА_1 під час спільного проживання купили автомобіль, на який заощаджували кошти, не спростовують висновків суду про недостатність можливостей позивачки та померлого ОСОБА_4 для придбання автомобіля за власні кошти.

Оскільки доказів придбання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 за спільні кошти у 2007 році автомобіля суду не надано, то посилання позивачки на доведеність таких обставин є безпідставними і зводяться до переоцінки доказів у справі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що кошти для придбання автомобіля вона та ОСОБА_4 відкладали протягом 15 років, спростовуються змістом позову, відповідно до якого позивачка зазначала, що проживала із ОСОБА_4 з 2002 року, а автомобіль був придбаний у 2007 році.

У той же час доведеність відповідачкою факту про те, що спірний автомобіль було придбано за подаровані нею синові кошти, унеможливлює визнання цього автомобіля спільним майном позивачки та померлого ОСОБА_4, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставну відмову суду у встановленні факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1, враховуючи показання свідків та визнання позову у цій частині відповідачем, є помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 (із змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, тощо.

Встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивач пов'язувала із встановленням права на спірний автомобіль. Разом з тим, питання про визнання права на інше майно яке залишилось після смерті ОСОБА_4 позивачка не заявляла. Тому встановлення такого факту не породжує для позивачки будь-яких юридичних наслідків.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 квітня 2019 року.