Дата документу 20.08.2019 Справа № 554/2126/19
Провадження №2/554/1367/2019
РІШЕННЯ

іменем України

20 серпня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

представника позивача адвоката Пожидаєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, недійсним та визнання права власності на рухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить визнати довіреності від 13.10.2017 року, а саме за №2226, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та від 13.10.2017 року за №12, виданою ОСОБА_3 щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину, а саме договору міни транспортних засобів; визнати договір міни транспортних засобів, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо транспортних засобів «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 недійсним; визнати за позивачем право власності на автомобіль «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Свій позов позивач мотивує тим, що йому на праві приватної власності належав автомобіль марки «Skoda Octavia» А5, 2009 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 . В жовтні 2017 року позивач вирішив обміняти свій автомобіль на інший, після чого на сайті з продажу автомобілів в мережі Інтернет знайшов автомобіль «Honda Accord», червоного кольору, 2008 року випуску та зв`язався телефоном із продавцем. З ним же домовилися про перерахунок доплати за автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_3 , у сумі 75000 грн., а також про обмін довіреностями з правом розпорядження автомобілями, у зв`язку з чим повідомили один одному анкетні дані власників транспортних засобів. Згодом, перерахувавши грошові кошти та оформивши довіреність, позивач зустрівся з продавцем, і оглянувши автомобілі, сторони здійснили обмін довіреностями, ключами та свідоцтвами про їх реєстрацію. Після цього у позивача виникли сумніви щодо справжності свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а також довіреності на автомобіль «Honda Accord», а тому він звернувся до поліції. Під час розслідування виявилося, що власником вказаного автомобіля є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_3 , а свідоцтво про реєстрацію ТЗ не відповідає аналогічним офіційним бланкам, що вказує на те, що автомобіль «Honda Accord», на який позивач поміняв свій автомобіль «Skoda Octavia» A5, виявився з перебитими номерами та підробленим свідоцтвом про реєстрацію. З 30.11.2017 року власником автомобіля «Skoda Octavia» A5, який раніше належав позивачу, значиться ОСОБА_4 . Отже, позивач вказує, що між ним та ОСОБА_3 був фактично укладений договір міни (бартеру), відповідно до якого вони передали у власність один одному автомобілі, позивачем доплачено різницю у вартості в розмірі 75000 грн., але вказаний договір вони не зареєстрували, оскільки не хотіли витрачати кошти на податки, а тому вирішили обмінятися довіреностями, при цьому чітко усвідомлювали, що дорученнями приховують договір міни транспортних засобів. Вважає вказаний договір міни недійсним, оскільки ОСОБА_3 ввела позивача в оману щодо наявності у неї прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , які відсутні, а бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ не відповідає тим, що перебувають в офіційному обігу. Таким чином, у разі наявності інформації щодо підробки документів на автомобіль «Honda Accord», позивач би не укладав договір міни свого автомобіля на вказаний автомобіль, а тому автомобіль «Skoda Octavia» A5 вибув з його володіння всупереч волі позивача, із застосуванням обману стосовно істотних умов договору міни. У зв`язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав із позовною заявою, яку просить задовольнити.

05 квітня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.22).

15 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання (а.с.30-31).

10 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.77).

Відповідно до письмового відзиву на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Жеребецької І.О., відповідач з позовом та викладеними в ньому обставинами не погоджується. У відзиві зазначає, що відповідач нікого із вказаних сторін не знає, будь-яких цивільно-правових угод з ними не укладав, а тому заперечує проти позову з таких підстав. 10.11.2017 року він придбав транспортний засіб «Skoda Octavia» A5, д.н.з НОМЕР_1 на підставі договору-купівлі продажу у власника ОСОБА_7 без будь-яких обтяжень на майно. За цих обставин він набув право власності на транспортний засіб із видачею йому свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Вказує, що за довіреністю ОСОБА_4 , посвідченої 15.12.2017 року на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_8 транспортний засіб марки «Skoda Octavia» A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 вибув із фактичного користування власника ОСОБА_4 і переданий довіреним особам. На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27.12.2017 року про тимчасовий доступ до речей і документів, вказаний автомобіль 04.01.2018 року був вилучений у ОСОБА_8 . Разом із тим, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним як такого, що укладений під впливом обману. В свою чергу, зазначає, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем транспортного засобу, умислу на обман не мав та не має по відношенню до будь-кого із учасників, а відтак, нікому шкоди своїми діями не завдав. Вважає, що за змістом позову, дії ОСОБА_1 були нерозсудливими, легковажними щодо власного майна, через що останній бажає покласти свою провину за це на ОСОБА_4 Тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.49-52).

Відповідач ОСОБА_2 направив на адресу суду письмовий відзив на позов, у якому вважає доводи, якими мотивує свої позовні вимоги позивач, не можуть вважатися переконливим та обґрунтованими, оскільки зазначено, що позивач усно вів переговори з невідомою йому особою щодо порядку та умов придбання у власність автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , заздалегідь розуміючи та усвідомлюючи, що запропонований цією особою спосіб придбання транспортного засобу є заздалегідь сумнівний та такий, що суперечить установленому порядку придбання, реєстрації транспортних засобів. Так, позивач самостійно оформив довіреність на його ім`я, при цьому взагалі не узгодивши ці обставини з відповідачем, не встановивши його особу тощо, що, на думку відповідача, ставить під сумнів добросовісність та законність таких дій. Разом із тим, іншими транспортними засобами з 2016 року, окрім власного «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_6 , у будь-який спосіб він не володів, будь-яких правочинів, в тому числі і оформлення довіреності на його ім`я або від свого імені він не оформляв. Натомість, відповідачу не відомо, що 13.10.2017 року в м.Полтаві на його ім`я позивачем було оформлено довіреність на право управління та розпорядження автомобілем «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки участі в цьому він не брав. На підставі викладеного, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.70-71).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Пожидаєв В.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд без участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.73).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву, просив прийняти по справі рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.126).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви, відзив на позовну заяву до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з позову, 15.10.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була досягнута домовленість щодо міни транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_3 на автомобіль марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 з доплатою останній 75000 грн. Крім того, як зазначає позивач, з метою економії часу між сторонами була домовленість про те, що вони надають один одному довіреності з правом розпорядження автомобілями, для чого вони обмінялись анкетними даними власників цих транспортних засобів. У вказаний день, усно домовившись про всі істотні умови договору, сторони обмінялись довіреностями та автомобілями з ключами та свідоцтвами про їх реєстрацію.

При укладенні договору належність вищевказаного автомобіля відповідачу на праві власності було підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , згідно з яким зазначено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Honda Accord», 2008 року випуску, тип ТЗ легковий седан, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.9). Внаслідок цього, на момент правочину у позивача не виникало сумнівів щодо права власності на даний автомобіль. Вказаний договір у встановленому порядку зареєстрований не був.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з довіреністю від 13.10.2017 року, яка зареєстрована в реєстрі за №12, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 щодо управління та розпорядження автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_3 , з відповідним переліком повноважень, довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 13.10.2020 року (а.с.7). При цьому, позивачу не було відомо про дану довіреність та він не давав згоди на те, щоб саме його дружина ОСОБА_5 розпоряджалася автомобілем, який він мав намір обміняти.

Відповідно до копії довіреності від 13.10.2017 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 щодо управління та розпорядження автомобілем марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 , з відповідним переліком повноважень, довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 13.10.2020 року (а.с.128).

Позивач вважає, що при укладанні правочину відповідач ОСОБА_3 ввела його в оману, оскільки у неї не було ніяких законних прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , а бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_7 не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

На підтвердження цього позивачем надано до суду копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 07.12.2017 року Відділенням №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області внесені відомості за №0003119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та згідно фабули витягу зазначено, що 07.12.2017 року до ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 , про те, що 14.10.2017 року у вечірній час доби, знаходячись в ТРЦ «Екватор», за адресою: м.Полтава, вул.Ковпака, 26, він перерахував за допомогою банківського терміналу завдаток за обмін автомобілями невідомій особі, яка шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами, належними заявнику (а.с.10).

Відповідно до копії висновку експерта Полтавського НДІСЕ МВС України №3479 від 20.12.2017 року за наслідками проведення судової технічної експертизи документів у вказаному кримінальному провадженні, вбачається, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_7 , з вихідними даними: « НОМЕР_7 Зам. 15-3270 РС Ukraina 02.2015», заповнений на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу; всі зображення на бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу нанесені струменевим способом з використанням друкарського пристрою з відтворенням кольорового зображення струменевою технологією; на час проведення дослідження, змін первинного змісту в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 з вихідними типографськими даними « НОМЕР_7 Зам. 15-3270 РС Ukraina 02.2015», заповненому на ім`я ОСОБА_3 , не виявлено (а.с.11-16).

Крім того, згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області №31/16-8-4456 від 14.12.2017 року вбачається, що станом на 12.12.2017 року транспортний засіб «Honda Accord», VIN-код НОМЕР_4 значився зареєстрованим з державним номерним знаком НОМЕР_3 (в даний час НОМЕР_8 ), та, зокрема, власником зазначена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 (а.с.17, 18, 19, 20).

У зв`язку з цим, позивач стверджує, що ОСОБА_3 ввела його в оману щодо істотних умов договору міни, зокрема наявності у неї прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , які в дійсності були відсутні. Тому, у разі наявності такої інформації щодо підробки документів на автомобіль «Honda Accord», позивач би не укладав договір міни свого автомобіля на вказаний автомобіль, а тому останній вибув з його володіння всупереч волі позивача.

Також вважає удаваними договори доручення, на підставі яких видані довіреності №2226 та №12 від 13.10.2017 року, оскільки вказані договори за своїми істотними ознаками були вчинені з метою приховання іншого правочину - договору міни (бартеру) транспортних засобів, тому до відносин, що виникли між сторонами слід застосувати норми закону, що регулюють договір міни.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.716 до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Судом встановлено, що укладенням усного договору доручення від 15.10.2017 року, на підставі якого позивачу видана довіреність на право користування спірним автомобілем, сторони приховали вчинення договору міни автомобіля, що підтверджується тим, що позивачем доплачена різниця у вартості автомобілів, що підлягали обміну.

Так, між сторонами насправді укладений договір міни (бартеру) транспортних засобів, за яким автомобіль марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 позивачем було передано ОСОБА_3 , а автомобіль марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_3 був переданий позивачу і ним на користь відповідача ОСОБА_3 була здійснена доплата у розмірі 75000,00 грн.

Згідно з ст.235 ЦК України удаваним є правочин, що вчиняється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п.25 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (ст.235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі,зокрема,якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Системний аналіз вказаних положень цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що в даному випадку укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договір міни (бартеру) автомобілів не може вважатись достатньою та належною правовою підставою набуття майна сторонами, оскільки відповідач ОСОБА_3 надала в обмін автомобіль з явними ознаками підробки документів про реєстрацію та такого, що заборонений до використання.

Вищевказане свідчить про те, що позивач та відповідач не досягли згоди щодо всіх суттєвих умов договору.

Крім того, відповідно до ст.34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено положення про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, тобто в установленому законом порядку обмежується право власності на транспортний засіб шляхом заборони права користування як складової права власності. Однак таке обмеження не може абсолютно позбавляти (не визнавати) право власності особи на майно.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що представником позивача по справі в судовому засіданні було наведено суду належні докази того, що оспорювані договори, на підставі, яких були видані довіреності від 13.10.2017 року, містять ознаки удаваного правочину, то позов підлягає задоволенню.

Суд погоджується з доводами сторони позивача стосовно того, що оскільки набуття права власності на спірний автомобіль відбулося на підставі прихованого правочину (договору міни), та для обміну був представлений автомобіль, що забороняється до експлуатації та в послідуючому перепроданий декілька разів, а тому позивач має право витребувати від відповідача ОСОБА_4 автомобіль, який належав йому на праві власності, з метою поновлення своїх порушених прав та вільного володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 , вибув з володіння ОСОБА_1 не з його волі, та був набутий відповідачем ОСОБА_3 без достатніх правових підстав, а саме в силу обставин, передбачених ст.230 ЦК України, а тому підлягає поверненню попередньому власнику ОСОБА_1 .

Оскільки встановлений факт укладення договору міни під впливом обману, крім того, цей правочин сторонами не був оформлений, в установленому законом порядку, а отже, наявні підстави для визнання даного правочину недійсним.

Крім того, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. НОМЕР_1 ., який раніше йому належав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач на стягненні на його користь судових витрат з відповідача у судовому засіданні не наполягав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.202, 205, 235, 237, 244, 328, 334, 655, 715, 716 ЦК України, ст.ст.4, 5, 13, 76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, недійсним та визнання права власності на рухоме майно задовольнити повністю.

Визнати довіреності від 13.10.2017 року, а саме за №2226, видану ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , зареєстрованим по АДРЕСА_2 відносно ОСОБА_2 , який проживає: АДРЕСА_3 щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 та довіреність від 13.01.2017 року за №12, видану ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_4 , на ім`я ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину, а саме договору міни транспортних засобів.

Визнати договір міни транспортних засобів, укладений 15.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо транспортних засобів «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 та «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіль «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_11 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 26.10.2004 року, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

відповідач: ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_12 , виданий Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 14.06.2007 року, місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ;

відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

Повне судове рішення складено 30 серпня 2019 року.

Суддя Г.В. Андрієнко