ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5021/19 Справа № 199/8389/18 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа - Амур-Нижньодніпровський районний відділ у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши заінтересованою особою Амур-Нижньодніпровський районний відділ у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Вказували, що з січня 1991 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх двоє дітей приїхали до України з Вірменії . Спочатку вони проживали в Апостолівському районі Дніпропетровської області, оскільки ОСОБА_2 працював на Апостолівському цегельному заводі. У травні 1991 року сім`я переїхав до м.Дніпра. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . На теперішній час вона бажає отримати паспорт громадянина України, проте заінтересованою особою роз`яснено, що право на набуття особою громадянства України за народженням залежить від статусу батьків особи, законності та характеру їх проживання в Україні, що може також бути встановлено судом.

Посилаючись на зазначені обставини, заявники просили встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , де заінтересована особа - Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судові витрати віднесено на рахунок заявників.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Амур-Нижньодніпровський районного відділу у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що заява та додатки до неї не підтверджують факт проживання заявників на території України станом на 24 серпня 1991 року; заявниками не надано належних доказів; докази заявників ґрунтуються лише на показах свідків; в автобіографії заявник ОСОБА_2 зазначає, що переїхав на Українську землю з 1995 року з родиною.

Заявник ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що сім`я ОСОБА_2 з 1991 року проживала за адресою АДРЕСА_1 на підставі оренди, а з 1995 року по теперішній час проживає за адресою - АДРЕСА_2 (а.с.21).

Метою встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року є необхідність в отриманні їхньою донькою ОСОБА_3 паспорту громадянина України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи покази свідків та надані письмові докази, з урахуванням принципу верховенства права, та те, що заявники в повному обсязі обґрунтували свої вимоги та підтвердили їх доказами, є підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

З аналізу наведеного слідує, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича.

Висновок суду першої інстанції про те, що сім`я ОСОБА_2 з 1991 року проживала за адресою - АДРЕСА_1 на підставі оренди, не підтверджується матеріалами справи, при ухваленні рішення суд керувався тільки показами свідків, жодних належних письмових доказів, які б підтверджували факт саме постійного безперервного проживання заявників на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, матеріали справи не містять, доводи апеляційної скарги про безпідставність вимог заяви заслуговують на увагу.

Зважаючи на результат розгляду справи, а порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з заявників на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області підлягають стягненню судові витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 528 грн.60 коп. у рівних частках по 264 грн.30 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа - Амур-Нижньодніпровський районний відділ у м.Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області судові витрати в розмірі по 264 грн. 30 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.