1Справа № 333/5731/18 2/335/746/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, за відсутності учасників справи, -
ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за позикою від 25.12.2014 року на загальну суму 153 924,05 грн., з яких: основний борг 142 450,00 грн.; 3 % річних за порушення грошового зобовязання 11 474,05 грн.; та стягнути судові витрати у розмірі 2 539,40 коп., з яких: судовий збір у розмірі 1 539,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 позичила у позивача грошові кошти у розмірі 5 000,00 дол. США та зобовязалась повернути вказану суму до 30.12.2015 року, про що написала розписку від 25.12.2014 року. Свої зобовязання ОСОБА_3 не виконала, грошові кошти не повернула, у звязку із чим позивач звернувся із позовною заявою до суду.
Ухвалою суду від 22.01.2019 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 21.02.2019 року, яке відкладалось через неяку учасників справи і з інших причин.
Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно розписки ОСОБА_3 25.12.2014 року взяла в борг у ОСОБА_1 5 000,00 дол. США, які зобовязалася повернути в строк до 30.12.2015 року (а.с.5).
Відповідно до ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
За змістом ст.ст.202, 203, 207, 208, 218 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошової суми із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.
Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземної валюти, станом на день подачі позову 05.09.2018 року, який становить 2849,2993 за 100 доларів США (а.с.12), позивачем розраховано суму боргу у гривнях в розмірі 142 450,00 грн..
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних за договором позики, що розраховується за період з 30.12.2015 року по 05.09.2018 року та дорівнює 980 дні прострочення повернення суми боргу за договором, сума трьох відсотків річних становить 11 474,05 грн. (142 450,00 грн. х 0,03 : 365 днів х 980 днів = 11 474,05 грн.). Отже, загальна сума заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних за весь час прострочення складає 153 924,00 грн., розмір якої підтверджено розрахунком позивача.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, що має відображення в розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 153 924,05 грн., яка складається з сум: основний борг - 142 450,00 грн., та три відсотки річних у розмірі 11 474,05 грн.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн., суд виходить з такого.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.
За змістом ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 1 000,00 грн. та Актом прийняття-передачі наданої правничої допомоги. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, тому на підставі ст. 137 ЦПК України вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1539,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 207, 208, 218, 526, 530, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2) заборгованість за позикою від 25.12.2014 року у розмірі 153 924,05 грн., яка складається з сум: основний борг - 142 450,00 грн., три відсотки річних - 11 474,05 грн., а також судові витрати в сумі 2 539,40 грн., а всього 156 463 (сто пятдесят шість тисяч чотириста шістдесят три) грн. 45 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2.
Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1.
Повний текст рішення складено 03.04.2019 року.
Суддя В.М. Ходько