У Х В А Л А

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 462/5450/18

провадження № 61-7536ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України 15 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що з 2017 року до сьогодні, тобто майже два роки триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003389, яке розпочато 15 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України. ОСОБА_1 неодноразово оскаржував дії та бездіяльність посадової особи Залізничного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області до суду і судовими рішеннями встановлено неналежне проведення досудового розслідування. Слідчим неодноразово протиправно закривалось кримінальне провадження; не розглядалось клопотання позивача про визнання його потерпілим; неналежним чином вирішувалось клопотання про визнання позивача потерпілим, що свідчить про тривалу бездіяльність слідчого під час проведення розслідування у кримінальному провадженні.Посилаючись на те, що такими діями йому завдано моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, що негативно вплинуло на його життя, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року у позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 березня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування 15 000,00 грн моральної шкоди. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 жовтня 2018 року та постанова Львівського апеляційного суду від 22 березня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник