П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-4549 Головуючий у1-й інстанції - Катющенко В. П.

Унікальний №755/18843/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У грудні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (зараз - АТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 червня 2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 1 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 31 жовтня 2017 року становить у розмірі 18 136 грн. 30 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 184 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 12 811 грн. 88 коп., комісії у розмірі 2 800 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 839 грн. 82 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року у задоволенні позовних відмовлено за недоведеністю.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк" через свого представника, Литвиненко О. Л., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.53-57).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач у встановлений судом строк не подала. Ухвала про відкриття апеляційного провадження отримана ОСОБА_4 27 лютого 2019 року, про що свідчить наявне у розпорядженні суду повідомлення про вручення поштового відправлення.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи за апеляційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

13 червня 2013 року відповідачем ОСОБА_4 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_4 остання підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, до суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Крім того, суду не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 18136,30 гривень, враховуючи що згідно анкети-заяви, розмір кредитного ліміту взагалі не визначено, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 1300 гривень.

Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а доданий до матеріалів Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить відомостей про тип картки, яка була надана відповідачу, відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з обраним Тарифом кредитування, враховуючи, що вказаний витяг містить чотири типи карток «Універсальна» з різним видом кредитування.

За таких обставин районний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 251, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що між сторонами укладений кредитний договір шляхом укладення договору приєднання. При цьому, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорювала та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про її згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Як вірно встановлено районним судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_4, підписуючи анкету-заяву від 13 червня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналась до договору приєднання та погодилась з його умовами (а.с.5-30).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже в даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд наведеного не врахував, не звернув уваги, що відповідач факту укладення кредитного договору не оспорювала, частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, що свідчить про невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин підтверджена наданим суду розрахунком заборгованість по кредиту у розмірі 1 184 грн. 60 коп. (1048,33 +136,27; а.с.3, звор.), яка мала статус простроченої починаючи з 30 вересня 2015 року, підлягає стягненню з ОСОБА_4 відповідно до умов договору.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що розрахунок відсотків, комісії та пені здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

У даному випадку, як убачається з наявних у розпорядженні суду письмових доказів, строк кредитування закінчився 30 вересня 2016 року разом із закінченням строку дії картки (а.с.60).

З огляду на цю обставину правові підстави для стягнення заборгованості по сплаті відсотків, комісії та пені, нарахованих за період з 01 жовтня 2016 року до 31 жовтня 2017 року відсутні, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інші нарахування припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд, з метою забезпечення однакового застосування норм матеріального права, вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на ці обставини та вищенаведений правовий висновок.

Отже позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та комісії підлягають до задоволення лише за період до 30 вересня 2016 року.

У своєму розрахунку позивач визначив заборгованість за означений період: по процентам - у розмірі 3 801 грн. 05 коп.; по комісії - у розмірі 1 500 грн. (а.с.3, зворот).

Оскільки заявлений до стягнення розмір штрафів не підкріплений розрахунком, а тому правильність його нарахування не може бути перевірена судом, правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу відсутні.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч.2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на встановлені апеляційним судом: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

У зв'язку з ухваленням нового рішення за правилом ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору сплачені за твердою мінімальною ставкою у загальному розмірі 4 000 грн. (1600 грн. + 2400 грн.; а.с.36; 65).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 червня 2013 року у розмірі 6 485 грн. 65 коп., з яких: 1 184 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; 3 801 грн. 05 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 500 грн. - комісія, та 4 000 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 10 485 (десять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн. 65 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома