Справа № 333/2215/19
Провадження № 2-о/333/131/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

прокурора Богача С.О.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

захисника адвоката ОСОБА_5,

заінтересованої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/2215/19 за заявою заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_8, який знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з 16.04.2019 року. Госпіталізація вперше. Відомо, що тривалий час зловживає алкоголем. Пияцтво має запійний характер. Толерантність висока, до 1,5 л. міцного алкоголю за добу. Сформований синдром психічної та фізичної залежності від алкоголю. Останній запій близько 6 місяців. З 14.04.2019 року алкоголь не вживає. Зявилися прояви стану відміни алкоголю не спить, тривожний, метушливий, галюцінує. 15.04.2019 року мав місце абстинентний судомний напад, після чого хворий став збуджений, місця не утримувався, під впливом галюцінацій розтрощив меблі, у звязку з чим родичі викликали психіатричну бригаду швидкої медичної допомоги. Був доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі брата, в стані вираженого психомоторного збудження. У приймальному відділенні продуктивний контакт не складав. Місця не утримувався, нецензурно лаявся, вимагав горілки, був дезорієнтований у місці та часі. Активно галюцінував, на прохання заспокоїтись не реагував, ледь утримувався медичним персоналом. У звязку з неможливістю отримати згоду на госпіталізацію, був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, небезпечний для себе та оточуючих.

За тяжкість стану здоровя був госпіталізований до відділення інтенсивної терапії. Не зважаючи на проведення лікування стан хворого поступово погіршився, наростали прояви набряку головного мозку, дихальної недостатності. 17.04.2019 року був переведений на штучну вентиляцію легенів.

17.04.2019 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_8 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі стану відміни алкоголю з делірієм та судомами. За психічним станом є потенційно небезпечним для себе та оточуючих, не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливе суттєве погіршення стану здоровя внаслідок ненадання йому психічної допомоги. Госпіталізацію обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психічного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_8 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Захисник у судовому засіданні посилаючись на відсутність особи, відносно якої розглядається дане питання, просила відкласти розгляд справи.

Заінтересована особа матір ОСОБА_9 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, захисника, думку прокурора та заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_10 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.04.2019 року, ОСОБА_8 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі стану відміни алкоголю з делірієм та судомами. За психічним станом є потенційно небезпечним для себе та оточуючих, не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливе суттєве погіршення стану здоровя внаслідок ненадання йому психічної допомоги. Госпіталізацію обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психічного стаціонару (а.с. 3).

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_8 госпіталізований до психіатричної лікарні, оскільки виявляв ознаки тяжкого психічного розладу у формі стану відміни алкоголю з делірієм та судомами, після абстинентного судомного нападу став збуджений, місця не утримувався, під впливом галюцінацій розтрощив меблі, у звязку з чим родичі викликали психіатричну бригаду швидкої медичної допомоги. Був доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги, в стані вираженого психомоторного збудження. У звязку з неможливістю отримати згоду на госпіталізацію, був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, небезпечний для себе та оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_8 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 10-а.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2