Справа № 462/2990/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/2288/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м.Львів

Справа № 462/2990/14

Провадження № 22-ц/811/2288/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргупредставника ОСОБА_5 - ОСОБА_2

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 29 серпня 2018 року (суддя Боровков Д.О.)

у справі

за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати фіктивним договір дарування, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо відчуження земельної ділянки площею 0,3494 га, що розташована на АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв.м, що позначена на плані літерами А-1 та А'-1, котельні площею 134,3 кв.м під літерою Б-1 .

Позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на земельну ділянку та будівлі, які розташовані на АДРЕСА_1.

12 травня 2014 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова заяву задоволено, накладено арешт на майно ОСОБА_5, а саме на зазначену земельну ділянку.

15 листопада 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відхилено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року - залишено без змін.

28 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою, у якій просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 12 травня 2014 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року у задоволені заяви відповідача ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

29 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 повторно звернувся з даним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, мотивуючи її тим, що судом необґрунтовано накладено арешт на майно, зазначений арешт обмежує право відповідача ОСОБА_5 на розпорядження належним йому майном, останній змушений нести додаткові витрати внаслідок неможливості його відчуження.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 Проситьскасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання. Зазначає, що арешт обмежує право ОСОБА_5 на розпорядження належним йому майном.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у проваджені якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Установивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про стягнення суми позики, Залізничний районний суд м. Львова, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Зазначений висновок повністю узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року № 640/14051/17.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Світлана Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року вказано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Встановлено, що ухвала суду від 12 травня 2014 року про застосування заходів забезпечення позову залишена без змін Апеляційним судом Львівської області та вступила в законну силу.

Відповідно до п 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, беручи до уваги, що представник відповідача особисто у судовому засіданні ствердив, що у відповідача ОСОБА_5 є наміри відчужити нерухоме майно, на яке був накладений арешт відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що це є беззаперечним доказом того, що у суду відсутні будь-які правові підстави для скасування вжитих заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у даній конкретній справі та вирішення спору, який виник між сторонами.

На підставі наведеного, суд першої інстанції судом вірно відмовиву задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову з підстав зазначених у ньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням норм процесуального права.

Керуючись: ст. ст. 158, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді