КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/9041/16-ц Головуючий у суді І інстанції Яценко Н.О.
Провадження № 22-ц/824/5058/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Приходька К.П.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_3звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати поруку за договором поруки № 057-2008-1748-Р1, укладеним 29 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, припиненою з 28 січня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 травня 2008 року між нею та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено договір поруки № 057-2008-1748-Р1 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 057-2008-1748 від 29 травня 2008 року. Починаючи з 10 лютого 2015 року позичальник припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором.13 березня 2015 року банк надіслав їй письмове повідомлення з вимогою сплатити прострочену заборгованість за кредитом протягом двох днів, проте після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання банк не пред'явив до неї як поручителя вимоги про виконання порушеного зобов'язання, тому згідно з приписами частини 4 статті 559 ЦК України порука є припиненою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 серпня 2018 року позов задоволено. Визнано припиненою з 28 січня 2016 року поруку за договором поруки № 057-2008-1748-Р1 від 29 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору № 057-2008-1748 від 29 травня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк змінив строк виконання основного зобов'язання до 27 липня 2015 року, однак звернувся у передбачений процесуальним законом спосіб з вимогами до поручителя про стягнення заборгованості лише 24 лютого 2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України, а відтак порука є припиненою.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач, через представника за довіреністю - адвоката СокиринськуЛ.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторонами передбачено строк виконання основного зобов'язання до 10 травня 2038 року, тому банк може пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання, починаючи з 11 травня 2038 року, протягом наступних шести місяців. Суд також не врахував, що вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором було направлено позичальнику та поручителю саме 25 червня 2015 року, відтак з 25 липня 2015 року термін повернення кредиту вважається таким, що настав (31 день з моменту направлення вимоги), а банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості 28 серпня 2015 року, який ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2015 року було повернуто.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 057-2008-1748 (на придбання майна), за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 98 000 дол. США зі сплатою 13,45 % річних та кінцевим терміном повернення до 10 травня 2038 року включно.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором29 травня 2008 рокуміж банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 057-2008-1748-Р1, згідно з яким позивач зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором за невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 057-2008-1748 від 29 травня 2008 року, останній платіж у рахунок погашення кредиту згідно графіку платежів ОСОБА_4 здійснив 9 лютого 2015 року.

Встановлено, що 25 червня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» направило на адреси позичальника та поручителя письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором й пов'язаних із ним платежів.

У зв'язку з тим, що ця вимога виконання не була 28 серпня 2015 року відповідач звернувся до Білоцерківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та іншого поручителя ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 26 грудня 2015 року позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» повернуто позивачу з огляду на те, що він поданий з порушенням правил підсудності.

В подальшому, а саме 24 лютого 2016 року відповідач звернувся з відповідним позовом до Деснянського районного суду м. Києва, за яким ухвалою суду від 11 березня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі.

Так, зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент подання позову, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини 4 статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений до 10 травня 2038 року. Разом з тим, умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного ануїтетного зобов'язання згідно із частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу ануїтетними платежами (частинами) та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини 4 статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Пунктами 4.1, 4.2 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою.

Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Судом встановлено, що в пункті 5.2.5 кредитному договору сторони погодили, що у випадку направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів позичальнику та поручителю було направлено 25 червня 2015 року, про що свідчать копій поштових конвертів та повідомлень про вручення рекомендованого відправлення.

Сторонами не заперечується невиконання позичальником та поручителем надісланих у порядку частини 2 статті 1050 ЦК України вимог.

Таким чином, банк змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, тому у нього виникло право на звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, починаючи з 27 липня 2015 року (на 31 день - понеділок від дня надіслання вимоги та її невиконання) і обмежувалося строком до 27 січня 2016 року.

При розгляді справи судом першої інстанції враховано, що позов, поданий ПАТ «Універсал Банк»у серпні 2015 року, повернуто позивачу у грудні 2015 року, вимоги банку по суті не розглядались і не вирішувались, а тому пред'явлення такого позову не можна враховувати, як належне звернення банку з вимогами до поручителя у межах строку, визначеного частиною 4 статті 559 ЦК України.

Преклюзитивний строк, визначений частиною 4 статті 559 ЦК України, не підлягає перериванню та поновленню.

Вирішуючи спір, суд правильно вважав, що звернення кредитора із позовом до неналежного суду з порушення правил підсудності та подальше повернення позовної заяви не є підтвердженням того, що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя було реалізовано протягом строку, передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та мав право протягом шести місяців (частина 4 статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту звернутись у передбачений процесуальним законом спосіб з вимогами до поручителя про стягнення заборгованості.

Із урахуванням встановлених обставин справи районним судом зроблено законний та обгрунтований висновок про припинення поруки внаслідок пропуску кредитором строку звернення з позовною заявою до поручителя, оскільки порука припинилась через шість місяців від дня дострокового погашення кредиту, визначеного в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною 2 статті 1050 ЦК України та пункту 5.2.5 кредитного договору.

Судом першої інстанції при вирішенні спору правильно застосовано до спірних правовідносин положення частини 4 статті 559 та частини 2 статті 1050 ЦК України і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

К.П.Приходько