ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1227/19 Справа № 204/7486/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 8 930 грн. (а.с.1-3).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 8930 грн. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.41-43).

20 березня 2017 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року (а.с.52-53).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року заяву відповідача задоволено. Заочне рішення расногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2017 року - скасовано (а.с.83).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовлено (а.с.161-163).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с. 171-178).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2015 року між ТОВ «А Логістик», первісним кредитором в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Новосельцева В.П. та ОСОБА_1, новим кредитором було укладено договір про відступлення права вимоги підприємства-банкрута. Відповідно до умов даного договору, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги (дебіторська заборгованість) належне первісному кредитору до боржників - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що виникло за надані підприємством-банкрутом ТОВ «А Логістик» транспортно-експедиційних та складських послуг в сумі 133184 грн. 90 коп. За цим договором новий кредитор набув право вимагати від боржників повернення коштів за надані первісним кредитором транспортно-експедиційних та складських послуг. Передача права вимоги первісним кредитором і прийняття його новим кредитором здійснюється після повної оплати вартості права та оформлюється актом приймання-передачі, що підписується сторонами (а.с.6).

Між ліквідатором Новосельцевим В.П. та ОСОБА_1 було складено акт про передання права вимоги, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв належним чином засвідчені копії документів, підтверджуючих наявність права вимоги (дебіторської заборгованості), а саме: платіжне доручення № 55 від 05.03.2013 року; платіжне доручення № 52 від 05.03.2013 року; платіжне доручення № 3908 від 15.03.2013 року; платіжне доручення № 3910 від 15.03.2013 року; платіжне доручення № 3972 від 28.03.2013 року (а.с.7)

Відповідно до платіжного доручення № 55 від 05 березня 2013 року, ТОВ «А Логістик» перерахувало ФОП ОСОБА_2 суму у розмірі 8 930 грн., призначення платежу вказано як - оплата за транспортно-експедиційні послуги (а.с.10).

Відповідач в судовому засіданні визнав те, що фактично ним було укладено договір транспортного експедирування.

28 вересня 2015 року позивач на адресу відповідача направив претензію № 4, згідно якої запропонував протягом семи календарних днів сплатити кошти в сумі 8930 грн., відповідно до платіжного доручення № 55 від 05 березня 2013 року, яке відповідач отримав 01 жовтня 2015 року, що підтверджується поштовим відправленням (а.с.8).

Відповідачем на підтвердження факту надання позивачу транспортно-експедиційних послуг, було надано суду Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000056 від 01 лютого 2013 року на суму 3 480 грн., Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000074 від 07 лютого 2013 року на суму 2500 грн., Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000114 від 21 лютого 2013 року на суму 2500 грн.(а.с.57,58).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було виконано свої зобов'язання за договором транспортного експедирування.

Однак, з таким обґрунтуванням відмови у позові колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

Згідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «А-Логістик» в особі арбітражного керуючого Новосельцева В.П. був укладений Договір про відступлення права вимоги підприємства - банкрута.

Відповідно до п. 1 Договору від 25 червня 2015 року, в порядку та на умовах даного договору та протоколу про проведення аукціону № 200305, первісний кредитор ТОВ «А-Логістик» відступає новому кредитору ОСОБА_1, а останній, як новий кредитор набув право вимоги (дебіторська заборгованість), належне первісному кредитору до боржників - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно додатку №1, що виникло за надані підприємством-банкрутом ТОВ «А-Логістик» транспортно-експедиторських та складських послуг в сумі 133 184,90 грн.

Згідно з п. 2 Договору від 25 червня 2015 року новий кредитор набуває права вимагати від боржників - юридичних осіб та фізичних осіб підприємців належного виконання наступних обов'язків: повернення коштів за надані первісним кредитором «транспортно-експедиційних та складських послуг». Право вимоги у повному обсязі Новий кредитор набуває після виконання п.6 Договору. (а.с.6)

Відповідно до п. 3 Договору від 25 червня 2015 року оригінали документів, підтверджуючих наявність права вимоги, первісний кредитор передав новому кредитору при підписанні цього договору, що оформлене актом приймання-передачі, що підписується сторонами.

Відповідно до п. 4 Договору від 25 червня 2015 року вартість предмета вимоги, яке є предметом даного договору становить 1605 грн.

Згідно з п. 6 Договору від 25 червня 2015 року розрахунок за право вимоги в сумі, визначені п. 4 цього договору здійснюється на рахунок продавця в порядку та строки, передбачені протоколом про проведення аукціону.

25 червня 2015 року позивачем, в якості Покупця, та ліквідатором ТОВ «А-Логістик» Новосельцевим В.П. підписаний Акт про передання права вимоги, відповідно до протоколу про проведення аукціону № 200305 від 22 червня 2015 року, яким позивачу були передані засвідчені копії документів, що підтверджують права вимоги, в тому числі платіжне доручення № 55 від 05 березня 2013 року (а.с.7).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що апелянтом не доведено документально достовірними та достатніми доказами факту набуття права вимоги до відповідача згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 25 червня 2015 року щодо повернення коштів у розмірі 8 930 грн., перерахованих ТОВ «А Логістик» ФОП ОСОБА_2 платіжним дорученням № 55 від 05 березня 2013 року, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту договору про відступлення права вимоги від 25 червня 2015 року предметом вказаної угоди вказане право вимоги до боржників за надані підприємством-банкрутом ТОВ «А-Логістик», тобто за послуги, які були фактично надані підприємством-банкрутом суб'єктам, вказаним у додатку № 1 до договору від 25 червня 2015 року, на суму 133 184,90 грн., але не оплачених ними. В той же час предметом пред'явленого позову є вимога до відповідача повернути кошти у сумі 8 930 грн., як такі, що були відповідачем отримані від ТОВ «А Логістік» за послуги, які в подальшому підприємству-банкруту надані не були, в зв'язку з чим, відпала правова підстава їх набуття. Таким чином, договір про відступлення права вимоги стосувався права вимоги до суб'єктів згідно додатку № 1 іншої категорії, ніж права вимоги, на захист якого поданий позов.

Колегія суддів також зазначає, що позивачем не надано додатку № 1 до договору від 25 червня 2015 року, отже з достовірністю документально не підтверджено, що відповідач був передбачений у вказаному додатку в якості зобов'язаного суб'єкта щодо права вимоги, з приводу відступлення якого, між позивачем та ТОВ «А Логістік», був укладений зазначений правочин.

Крім того, в Акті про передання права вимоги від 25 червня 2015 року зазначено, що передача здійснюється не оригіналів документів, як визначено п. 3 договору від 25 червня 2015 року, а засвідчених копій документів, які підтверджують права вимоги та перелічені у даному акті копії документів не містять жодної персонифікованої інформації щодо того, що вказані у ньому документи стосуються особи відповідача та обсягу вимоги до нього на суму 8 930 грн.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за недоведеністю позивачем набуття права вимоги від імені підприємства-банкрута ТОВ «А-Логістик» до відповідача про повернення коштів у розмірі 8 930 грн.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Згідно з ч. 4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у позові.

Щодо судових витрат, колегія суддів зазначає, що позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, тому в зв'язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: