УХВАЛА

15 квітня 2019 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати 19/50 часток житлового будинку №20 по вул.Волочаєвській в м.Маріуполі спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 1/10 частку вказаного житлового з належними до цієї частки надвірними прибудовами та спорудами, визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 7/25 часток будинку з належними до цієї частки надвірними прибудовами та спорудами, а також позивачка просить визнати автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2005 року випуску спільною сумісною власністю подружжя, визнати за відповідачем право особистої приватної власності на автомобіль в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, а також стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40грн.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачкою при зверненні до суду не сплачений судовий збір в повному обсязі.

Відповідно до ухвали суду, судом не прийнято доводи позивачки щодо вартості спірного автомобіля виходячи із відкритого онлайн-ресурсу продажу автомобілів «Auto Ria», оскільки дане посилання не є офіційною експертною оцінкою спірного майна та позивачці надано строк на підтвердження належними доказами вартості спірного майна подружжя автомобіля та відповідно до цього привести до відповідності суму сплаченого судового збору за вимоги майнового характеру.

На виконання ухвали суду від 02 квітня 2019 року позивачкою направлено на адресу суду заяву, яка надійшла до суду 11 квітня 2019 року, відповідно до якої позивачка не має можливості здійснити оцінку вартості спірного автомобіля, оскільки правовстановлюючі документи на нього знаходяться у відповідача і будь-який доступ до них в неї відсутній. У своїй заяві позивачка посилається на абз.3 п.16 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору. Якщо на момент пред'явлення позову встановити точну ціну позову неможливо, суд відповідно до вимог ч.4 ст.134 ЦПК України може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов'язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Оскільки позивачка не звільнена від доказування за заявлені позовні вимоги та від обовязку сплати судового збору за звернення до суду, але має ускладнення щодо самостійного встановлення суми судового збору, що підлягає сплаті за вимоги про визнання права власності на автомобіль марки «ВАЗ 2107» 2005 року випуску, виходячи із наведених норм суд вважає за можливе визначити позивачці попередній розмір судового збору, який в подальшому буде доповнений та розподілений між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, позивачці слід доплатити судовий збір в мінімальному розмірі, що встановлений для фізичних осіб при зверненні до суду з вимоги майнового характеру, а саме в розмірі 1 відсотку ціни позову, що станом на 01 січня 2019 року складає 768,40 грн.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при подачі позовної заяви до суду позивачкою не було сплачено суму судового збору в повному розмірі, вважаю, що заява відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

Надати позивачці для усунення недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1