Дата документу 18.04.2019 Справа № 337/3389/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3389/17 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
провадження № 22-ц/807/1213/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И ЛА:

В серпні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.03.2013р. ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання послугу, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 + 5 % від суми позову. Відповідно до 2.1.1.12.11 Прваил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати достроково виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових обовязків за цим Договором.

Зазначало, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим за кредитним договором станом на 31.07.2017 року має заборгованість 35074,31 грн., яка складається з наступного: - 2426,62 грн. заборгованість за кредитом; - 27128,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3372,35 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1646,40 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання свої зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином позивач, просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35074,31 грн. за кредитним договором № б/н від 06.03.2013 року; судові витрати у розмірі 1600,00 гривень.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11128,74 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне та необєктивне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29 січня 2019 року (а.с.227), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 22.02.2019 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3

22 лютого 2019 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважають, що жодних правових підстав для скасування рішення суду немає, просять прийняти постанову про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 06.03.2013 року ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодилась на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Витяг з тарифів банку становить між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг.

Банк посилаючись на те, що свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_4 не виконувала належним чином, в зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 35074,31 грн. , із яких: 2426,62 грн. заборгованості за кредитом, 27128,94 грн. заборгованості за відсотками, 3372,35 грн. пені і комісії, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 1646,40 грн. (процентна складова).

ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.06.2018р. (а.с. 199).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що осатаній платіж відповідачем було здійснено 15.08.2014 року (а.с. 5-зворот), а з позовом до суду Банк звернувся лише 25.08.2017 року (а.с.235), тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами ст. 257 ЦК України.

Окрім того, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (143-144).

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності.

В силу вимог ч.1,13 ст.141 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію за рахунок позивача судових витрат у вигляді судового збору, понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти постанову, за якою:

«У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 864 (вісімсот шістдесят чотири) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: