У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участі секретаря Канаєвої К.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про відвід судді Грінчук О.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Грінчук О.П. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Представник відповідача ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді Грінчук О.П., обгрунтовуючи свою заяву тим, що головуючий у справі не хотіла приймати зустрічну позову заяву, відмовила у задоволенні його клопотання про виклик свідків, а також закрила судове засідання, однак після чого винісла ухвалу про залишення зустрічної позовної заяви без руху через несплату судового збору.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав відвід та зазначив, що в нього є сумніви у неупередженості судді під час судового слухання. Вважав дії судді упередженими, в зв'язку із чим, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, суддя підлягає відводу.

Представник позивача покладалася на розсуд суду.

Вислухавши представників сторін, дослідивши заяву про відвід судді Грінчук О.П., суд вважає, що відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36-37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Позивачем заявлено відвід головуючому з підстав незгоди із процесуальними діями із посиланням, що дії судді підпадають під п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Статтею 36 ЦПК України зазначені підстави, які дають право сторонам які беруть участь у справі заявити відвід.

1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Дані, які б свідчили про наявність підстав для відводу передбачених ст. 36 ЦПК України, окрім їх зазначення в заяві про відвід, на думку суду, відсутні.

Заявником не вказано жодного доказу, який підтверджує обґрунтування заявленого відводу головуючому судді у справі, визначених статтею 36 ЦПК України.

Викладені в заяві про відвід доводи представника відповідача щодо інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності головуючого судді Грінчук О.П. із посиланням на те, що такими обставинами є закриття підготовчого провадження та винесення ухвали про залишення зустрічного позову без руху і надання триденного строку на усунення недоліків - грунтуються на незгоді позивача з процесуальними діями та рішеннями судді. Посилання на неупередженість та необ'єктивність судді жодними доказами не підтверджуються.

Відповідно до ст.ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Таким чином, на думку суду, відвід є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36. 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про відвід судді Грінчук О.П. - відмовити, за необґрунтованістю заявленого відводу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.Г. Проценко