Справа № 481/1595/18
Провадж.№ 2/481/143/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря Юхименко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг клопотання представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви та забезпечення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя і визнання права власності на 2/3 частини даного житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.11.2018 року звернулась до суду позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якому просилавизнати недійсним (нікчемним) договір дарування житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Савченко А. В . в 2008 році та повернути сторони в попереднє становище; визнати за позивачем право власності на 2/3 частини цього спірного житлового будинку. Крім того, позивач просила поновити строк позовної давності, як пропущений з поважної причини та стягнути понесені судові витрати. Обгрунтований позов тим, що оспорюваний правочин укладений без дозволу органу опіки і піклування, а тому є нікчемним, а також укладений без наміру створення правових наслідків, які були ним обумовлені, тобто є фіктивним правочином, що вказує на його недійсність.

Ухвалою судді від 19.11.2018 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 19.12.2018 року у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження. 19.12.2018 року підготовче судове засідання було відкладене до 23.01.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , подальшому відкладене до 11.03.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , яке також відкладене до 08.04.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2

10.12.2018 року ОСОБА_4 подала заяву, в якій поряд з попередньо заявленими позовними вимогами, уточнивши їх, просила скасувати державну реєстрацію права на житловий будинок за відповідачем 2.

09.01.2019 року ОСОБА_4 вдруге подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій, крім попередньо заявлених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Новобузької міської ради № 392 «Про надання згоди ОСОБА_5 на укладення договору дарування», обґрунтувавши позов відсутністю згоди органу опіки і піклування на укладення такого правочину, зазначивши що висновок, який наданий виконкомом міської ради, прийнятий всупереч нормам діючого на той час законодавства. Також позивач, як і раніше, посилається на фіктивність укладеного правочину, як на підставу його недійсності.

Представники позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні 08.04.2019 року заперечували проти прийняття до розгляду уточненої позовної заяви від 09.01.2019 року, обґрунтувавши це тим, що позивач уточненою позовною заявою змінює і підстави, і предмет позову, що є неприпустимим, в розумінні положень ч.3 ст.49 ЦПК України. Обґрунтування такого заперечення вони подали разом з відзивами на позов від 05.03.2019 року та 04.04.2019 року .

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні заперечувала, що позивачем змінений предмет і підстави позову, посилаючись на те, що формулювання позовних вимог не змінилось, а лише до попередніх додано вимогу про визнання протиправним рішення виконкому, як органу опіки і піклування, який не мав права надавати згоду на укладення договору дарування житлового будинку, де проживали неповнолітні діти. Виходячи з цього, просила відхилити клопотання представників відповідачів про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви від 09.01.2019 року.

Вислухавши думку учасників, присутніх в підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань представників відповідачів про відмову в прийнятті позовної заяви в редакції від 09.01.2019 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи із загальних положень ЦПК України, предмет позову являє собою матеріальний зміст позовних вимог позивача, і його зміна може проявлятися у зміні способу захисту порушеного права позивача, яке може мати дві форми: кількісну і якісну. Якісна зміна предмета позову - це заміна одного способу захисту іншим, а кількісна зміна предмета позову - це його уточнення шляхом збільшення (зменшення) способів захисту права чи збільшення (зменшення) розміру позовних вимог (матеріального об`єкта позовних вимог) у межах одного і того ж способу захисту. Зменшення або збільшення розміру позовних вимог не можна розглядати як зміну предмета позову. Це право позивача, що дозволяє йому уточнити розмір позовних вимог. Зміна (збільшення або зменшення) позовних вимог повинна стосуватися тих спірних правовідносин, які вже винесені на розгляд і вирішення суду.

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Суд не вважає, що у даному випадку стороною позивача допущено зміну і предмету, і підстав позову, оскільки предмет позову та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги були і залишились незмінні (оспорювання договору дарування житлового будинку, з підстав його фіктивності та недотримання порядку надання згоди органу опіки і піклування на відчуження майна, в якому проживають неповнолітні діти, а також визнання права на частку в цьому майні), а заявлена, згідно заяви про уточнення позовних вимог вимога про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Новобузької міської ради № 392 «Про надання згоди ОСОБА_5 на укладення договору дарування», пов`язана із первісними вимогами.

Разом з тим, з урахуванням попередньо заявлених позовних вимог, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Позивачем при пред`явленні позову 13.11.2018 року були заявлені дві вимоги: немайнового характеру, про визнання недійсним (нікчемним) договору дарування житлового будинку, повернення сторін в попереднє становище, та майнового характеру, про визнання за позивачем права власності на 2/3 частини цього спірного житлового будинку. При цьому, позивач сплатила судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Ухвалою судді від 19.11.2018 року позов був залишений без руху, у зв`язку з несплатою судового збору за позовною вимогою майнового характеру, ціна за яким визначена в сумі 120000 гривень. На виконання цієї ухвали суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1200 гривень .

В процесі підготовки справи та після витребування оспорюваного договору встановлено, що вартість будинку за оспорюваним договором становила 134390 гривень 00 копійок, отже сума судового збору, яка належала до сплати за вимогою про визнання права на 2/3 частини становить 895 гривень.

10.12.2018 року, доповнивши позовні вимоги, вимогою про скасування державної реєстрації житлового будинку за відповідачем ОСОБА_6 , позивач судовий збір не сплатила.

09.01.2019 року при пред`явленні уточненої позовної заяви, яка доповнена вимогою про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Новобузької міської ради № 392 «Про надання згоди ОСОБА_5 на укладення договору дарування» позивач сплатила судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

08.04.2019 року представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні подала чергову заяву про уточнення позову від 09.01.2019 року, в якій просила додати до уточненої позовної заяви від 09.01.2019 року вимогу про скасування державної реєстрації вказаного договору. При цьому, в порушення вимог ч.1 ст.177 ЦПК України не додала до уточненої заяви її копію відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

З урахуванням попередній позовних вимог, не можливо встановити, чи це нова позовна вимога, чи та ж сама вимога, викладена в уточненій позовній заяві від 10.12.2018 року про скасування державної реєстрації житлового будинку за відповідачем ОСОБА_6 , але помилково не зазначена в позовній заяві в редакції від 09.01.2019 року

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Виходячи з вищевказаних вимог, позивач повинен був сплатити 704,8 (вимога про скасування договору дарування)+ 895.93 ( вимога про визнання права власності на 2/3 частини будинку)+704.8( вимога про скасування державної реєстрації будинку за відповідачем ОСОБА_6 .)+768.4( вимога про визнання протиправним та скасування рішення виконкому міськради) = 3073,93

Позивачем сплачено 704,80+1200+768,4=2673,20.

Звідси, позивачу необхідно доплати суму судового збору в розмірі 400 гривень 73 копійки ( 3073,93 - 2673,20), а також надати остаточний варіант позовної заяви,з копіями , відповідно до кількості учасників, з якої б чітко вбачались всі вищезаявлені позовні вимоги .

В зв`язку з викладеним, уточнена позовна заява в редакції від 10.12.2018 року та 09.01.2019 року підлягає залишенню без руху, з повідомленням позивача ОСОБА_4 про необхідність на протязі десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки виявлені в ній.

Крім того, представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні 08.04.2019 року подали клопотання про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу.

В клопотанні представник Відповідача 1 ОСОБА_2 . просив зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 6020 гривень для забезпечення можливості відшкодування майбутніх витрат ОСОБА_5 на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позов має ознаки завідомо безпідставного та є зловживанням правом з боку позивача.

В клопотанні представник Відповідача 2 ОСОБА_3 просила зобов`язати позивача в якості забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу внести на депозитний рахунок суду суму судових витрат в розмірі 7280 гривень, пов`язаних з розглядом справи, обґрунтувавши клопотання тим, що позов містить ознаки завідомо безпідставного, на що вказує, те, що в ньому не сформульовано предмет позову; позовна заява не містить доказів на підтвердження позовних вимог; підстави позову є незаконними та не відповідають дійсним обставинам справи; позов пред`явлений з порушенням строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представнитка позивача та представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч 4 ст.135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат, суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, забезпечення судових витрат, відповідно до положень ч.1 ст.135 ЦПК України є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, п.2 та п.3 ч.4 ст.135 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав, за умови наявності яких, суд має право за клопотанням відповідача зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

З врахуванням вказаних умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності зобов`язання позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які мають понести відповідачі у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу), оскільки питання , що ставлять в клопотанні представники відповідачів про завідому безпідставність позовних вимог стосуються оцінки обґрунтованості та наявності підстав для задоволення чи відмови в задоволенні позовних вимог, що не припустимо на даній стадії судового процесу. Крім того, у суду відсутні надлежні обгрунтування вважати, що поданий позивачем позов має ознаки зловживання правом на позов, так як представником відповідача 1 ОСОБА_2 це, з урахуванням положень ч.1 ст.81 ЦПК України , зазначене не доведено, як і не надані докази того, що майновий стан позивача або його інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, підстави забезпечення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, на даний час відсутні, а тому в задоволенні клопотань представників відповідачів суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст.49, 135, ч.1,2 ст.185, 197, 260-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представників відповідачів 1 та 2, ОСОБА_2. та ОСОБА_3 про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви, відмовити .

Позовну заяву (уточнену) залишити без руху. Повідомити позивача ОСОБА_4 про необхідність на протязі десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки свого позову, а саме сплатити судовий збір в сумі 400 гривень 73 копійки. Інакше уточнена позовна заява вважатиметься не поданою і буде їй повернута.

В задоволенні клопотання представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі, з підстав, зазначених в клопотанні, відмовити .

У зв`язку з залишенням позовної заяви (уточненої) без руху в підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 25.04.2019 року 11 години 00 хвилин.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду в частині визначення розміру судових витрат (судового збору) може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала в повному обсязі складена 13.04.2019 року.

Суддя Вжещ С.І.