Провадження № 2/554/236/2019
12 квітня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави
в складі головуючого судді Чуванової А.М.
за участю секретаря Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування; треті особи: ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 у грудні 2018 року звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування; третя особа: Четверта полтавська державна нотаріальна контора, в якому просила визнати за нею право власності на 9/32 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 12.10.2018 року батька ОСОБА_4.
В обґрунтування вимог, позивач вказала, що 12.10.2017 року помер батько позивача - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.05.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального управління юстиції ОСОБА_6, який відповідач не надала до Четвертої полтавської державної нотаріальної контора.
Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після померлого, шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори. Проте, Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу та іншому спадкоємцю ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих та технічних документів на квартиру, які на вимогу державного нотаріуса відповідач ОСОБА_2 не надала. Крім позивача на спадок претендують ОСОБА_3 (в інтересах малолітнього сина померлого ОСОБА_4М.) та ОСОБА_2 (рідна сестра померлого).
Таким чином, розмір частки у спадщині, яку успадкувала позивач, як донька померлого, становить 1/4 + 1/32 = 9/32 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом є: позивач, його син ОСОБА_7, мати ОСОБА_8, батько ОСОБА_9, частки кожного у спадщині є рівними.
Заяву про прийняття спадщини подали позивач, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь рідної сестри померлого ОСОБА_2; від спадку також відмовився син ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 Батько померлого ОСОБА_9 помер 03.11.2017 року.
Таким чином, 1/4 частку, яка б йому належала в разі прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_4, успадкували дружина ОСОБА_8, донька ОСОБА_2, син ОСОБА_10 по 1/16 частці та онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 по 1/32 частці.
Отже, позивач, як донька, успадкувала 1/4 + 1/32 = 9/32 частки. ОСОБА_7, як син, успадкував 1/4 + 1/32 = 9/32 частки. ОСОБА_2, як сестра померлого, успадкувала: 1/4 + 1/16 + 1/16 = 7/16 частки.
Ухвалою суду від 23.01.2019 року відкрито провадження по даній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.
Ухвалою суду від 12.03.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення судом.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2, не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, а саме у судові засідання на 22.02.2019 року, 12.03.2019 року, 12.04.2019 року, однак конверти повернулися до суду у зв'язку зі спливом терміну зберігання.
Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявилася, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати у її відсутність.
Представник третьої особи Четвертої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист, в якому просив розглянути справу без їх присутності та прийняти рішення на розсуд суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд на місці вважає можливим, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 12.10.2017 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.11 свідоцтво про смерть).
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.05.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального управління юстиції ОСОБА_6, який відповідач не надала до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори.
Згідно матеріалів справи, Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу та іншому спадкоємцю ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих та технічних документів на квартиру, які на вимогу державного нотаріуса відповідач ОСОБА_2 не надала.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.10.2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на 9/32 частини квартири №51, що знаходиться в м.Полтава по вул..Залізній,56 у порядку спадкування за законом після померлого 12.10.2017 року батька ОСОБА_4 В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.12-13 рішення суду).

У відповідності з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено та підтверджується матеріалами спадкової справи, і сторонами не заперечується, що заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 подали: ОСОБА_3, як законний представник малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_2 згідно статті 1276 ЦК України (спадкова трансмісія) як дочка померлого 03.11.2017 року ОСОБА_9, що був батьком ОСОБА_4, який помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. Брат ОСОБА_10, син ОСОБА_9, відмовився від прийняття спадщини згідно статті 1276 ЦК України (спадкова трансмісія) на користь ОСОБА_2 Мати ОСОБА_8 теж відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_2, в тому числі і по спадковій трансмісії.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру в нотаріальному порядку позивачу відмовлено з-за відсутності правовстановлюючих документів.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька, оскільки позивачка, у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на квартиру, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів справи та судовим рішенням встановлено, що позивач, як донька, успадкувала 1/4 + 1/32 = 9/32 частки спадкового майна. ОСОБА_7, як син, успадкував 1/4 + 1/32 = 9/32 частки. ОСОБА_2, як сестра померлого, успадкувала: 1/4 + 1/16 + 1/16 = 7/16 частки.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті батька, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину після померлого батька, відповідач не спростувала обставини, на які вона посилається як на підставу позову, оформити своє право в позасудовому порядку позивач не може, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі аналізу наявних у справі доказів слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/32 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 12.10.2018 року батька ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.1216-1223, 1268-1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_11 Михайлівни до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування; треті особи: ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, проживаючою за адресою: 36002, м.Полтава, вул.Панаса Мирного,7-а, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на 9/32 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 12.10.2018 року батька ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, проживаюча за адресою: 36002, м.Полтава, вул.Панаса Мирного,7-а, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1;

відповідач - ОСОБА_2, проживаюча за адресою: 36021, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2;

третя особа: ОСОБА_3, проживаюча за адресою: 36023, АДРЕСА_4;

третя особа: Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, місце знаходження: 36021 м.Полтава, вул.Грабчака,2.

Суддя: А.М.Чуванова