Головуючий у І інстанції Соловйов О.Л.
Єдиний унікальний номер 263/3522/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/1237/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Принцевської В.П.

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційні скарги Приватного підприємства «Чара» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року та ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 березня 2019 року, постановлені у м. Маріуполі Донецької області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів, третя особа Приватне підприємство «Чара»,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватне підприємство «Чара» (далі - ПП «Чара»), про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка тривалий час не виконує рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 02 вересня 2011 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПП «Чара», засновником якого він є, заборгованості у розмірі 208 746 грн., тому просив застосувати до цього боргу вимоги ст. 625 ЦК України та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПП «Чара» інфляційні витрати та 3% річних.

19 лютого 2019 року представник третьої особи ПП «Чара» - голова ліквідаційної комісії Мізрахін І.В. звернувся до суду з позовом із самостійними вимогами на предмет спору та клопотанням про поновлення процесуального строку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року у задоволені клопотання третьої особи ПП «Чара» про поновлення пропущеного процесуального строку відмовлено та позовна заява третьої особи ПП «Чара», яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, повернута заявнику.

18 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну заходу зустрічного забезпечення, застосованого ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2019 року, шляхом накладення арешту на відчуження майна підприємства на користь якого є позов.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 березня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про заміну заходів зустрічного забезпечення відмовлено та одночасно задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Скасовані заходи забезпечення позову, вижиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2019 року, у виді арешту на нерухоме майно (реєстраційний номер 123) - нежитлове одноповерхове приміщення магазину загальною площею 400,7 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23 січня 2019 року належить ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою суду від 25 лютого 2019 року, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, голова ліквідаційної комісії ПП «Чара» Мізрахін І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить цю ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В свою чергу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 04 березня 2019 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про визначення суми зустрічного забезпечення в розмірі 2 000 грн. або у виді накладення арешту на майно ПП «Чара» в розмірі, співмірному накладеному арешту на майно ОСОБА_2 Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не обґрунтував відмову зміни заходу зустрічного забезпечення, не прийняв до уваги співмірності суми позову та суми можливого нанесення збитків відповідачу накладенням арешту.

У своєму відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду від 04 березня 2019 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПП «Чара» Мізрахіна І.В. та представника ОСОБА_1 адвоката Довженко В.І., які просили скарги задовольнити, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Захарової Є.В., яка просила апеляційні скарги відхилити, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повертаючи позовну заяву третьої особи ПП «Чара», суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана з порушенням строків, встановлених ст.193 ЦПК України, причин поважності пропуску строку не наведено.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися.

Відповідно до ст. 195 ЦПК України положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Строк для подання відзиву (зустрічного позову) встановлюється в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 191 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 квітня 2016 року (т1 а.с. 43).

Після цього справа неодноразово призначалася до розгляду в судові засіданні в які викликався і Мізрахін І.В. (т1 а.с. 46, 49).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 червня 2016 року справу передано за підсудністю до Першотравневого районного суду Донецької області (т1 а.с. 60). Ця ухвала була оскаржена до Донецького апеляційного суду та в її перегляді також приймав участь Мізрахін І.В. як представник ПП «Чара» (т1 а.с. 89, 91).

Першотравневим районним судом Донецької області справа розглядалася з серпня 2016 року по червень 2018 року та Мізрахін І.В. з`являвся у судові засідання 31 серпня 2016 року, 22 серпня 2017 року, 09 листопада 2017 року (т1 а.с. 114, 192, 198) та 14 червня 2018 року подав заяву по підтримання заяви про відвід судді (т1 а.с. 246).

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2018 року було задоволено відвід судді Демочко Д.О. та в зв`язку з відсутністю суддів, які б могли розглядати справу, її було передано для розгляду до Жовтневого районного суду м. Маріуполя та прийнято до розгляду 27 червня 2018 року (т2 а.с. 3). У справі призначено судове засідання про дату якого Мізрахіна І.В. було повідомлено під розписку (т2 а.с. 5). Також Мізрахін І.В . приймав участь у судових засіданнях 21 вересня 2018 року, 05 жовтня 2018 року, 06 грудня 2018 року, 07 лютого 2019 року (т2 а.с. 32, 53-54, 68, 108-109).

ПП «Чара», яку представляє Мізрахін І.В. , звернулося до суду з позовом із самостійними вимогами на предмет спору та клопотанням про поновлення процесуального строку лише 19 лютого 2019 року (т2 а.с. 118-124).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, у представника третьої особи було право подати зустрічну позовну заяву протягом строку, передбаченого цивільним процесуальним кодексом, проте з позовною заявою він звернувся до суду лише в лютому 2019 року після спливу більше двох років, в заяві про поновлення процесуального строку поважних причин пропуску такого строку не навів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про неповажність пропуску строку для подачі позову третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору, адже враховуючи час відкриття провадження у справі та обізнаність третьої особи про розгляд зазначеної справи, у представника ПП «Чара» була можливість для пред`явлення позову в строк, передбачений цивільним процесуальним кодексом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ПП «Чара» висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Ухвала суду першої інстанції від 25 лютого 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про заміну заходів зустрічного забезпечення суд першої інстанції виходив з того, що питання про заміну заходів зустрічного забезпечення вирішується судом лише у випадках заміни заходів забезпечення позову, а у зв`язку з невиконанням позивачем умов зустрічного забезпечення, заходи забезпечення позову підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенціальних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передане відповідачу ОСОБА_2 у приватну власність постановою державного виконавця в рахунок погашення боргу підприємства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2019 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на нерухоме майно (реєстраційний номер 123) - нежитлове одноповерхове приміщення магазину, загальною площею 400,7 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23 січня 2019 року належить ОСОБА_2 Одночасно ОСОБА_1 визначено розмір зустрічного забезпечення у сумі 100 000 грн. та зобов`язано його сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк до 18 лютого 2019 року із наданням до суду у вказаний строк документів на підтвердження внесення зазначеної суми на депозит суду.

18 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зміну заходу зустрічного забезпечення шляхом накладення арешту на відчуження майна підприємства на користь якого є позов. Посилався на те, що він має постійне місце проживання, де мешкає разом з родиною, задовільний майновий стан та не вчиняє будь-яких дій по відчуженню наявного у нього майна, що свідчить про відсутність обставин, які можуть ускладнити виконання рішення про відшкодування збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 подала до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку з невиконанням позивачем вимог суду щодо зустрічного забезпечення шляхом внесення грошових коштів у сумі 100 000 грн. на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЦПК України у разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим суд може відповідно змінити заходи зустрічного забезпечення.

Враховуючи, що зміна заходу зустрічного забезпечення передбачена лише в разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим та те, що позивачем не оскаржена ухвала суду про застосування зустрічного забезпечення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну заходів зустрічного забезпечення є вірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не є і не дають суду підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від відповідачки ОСОБА_2 надійшло клопотання про визнання неподаними та повернення позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі ч.1,2,3, п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з тим, що вони подані без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України та подані особою, яка не мала на це процесуальної дієздатності.

На думку апеляційного суду, у задоволені зазначеного клопотання слід відмовити, оскільки відповідно до положень ст. 374 ЦПК України до повноважень суду апеляційної інстанції не входить вирішення питання щодо повернення позивачу позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного підприємства «Чара» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року та від 04 березня 2019 року - залишити без змін.

У задоволені клопотання ОСОБА_2 про визнання неподаними та повернення позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова в частині залишення без змін ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В іншій частині постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П. Принцевська