Справа № 2-1514/10
Провадження № 22-з/810/8/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду

заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні, 1318350 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 листопада 2018 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року. Дана ухвала суду від 21 листопада 2018 року набрала законної сили та ніким із учасників справи в установленому законом порядку не оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах.

У відповідності до пункту 12 частини 1, пункту 11 частини 2 Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Луганської області ліквідовано та створено Луганський апеляційний суд.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про виправлення описки в рішенні підтримав.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися про дату, час та місце розгляду заяви про виправлення описки повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про виправлення описки в рішенні суду, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

В заяві про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року ОСОБА_1 вказує на те, що в описовій частині вказаного рішення зазначено, що рішення місцевого суду підлягає зміні, а сума стягнутого боргу з відповідача зменшенню на 81324,18 доларів США, що на час розгляду справи складає 165000 доларів США - 81324,18 доларів США = 83675,82 доларів США або 663139,24 грн. з розрахунку 7,92 грн. за 1 долар США на час розгляду справи. Натомість, в резолютивній частині рішення допущено описка, оскільки зазначено, що сума, яка підлягає стягненню зменшується з 1318350 грн. до 663139,24 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн.

Разом з тим, в мотивувальній частині вказаного рішення апеляційним судом зазначено, що рішення місцевого суду підлягає зміні, а сума стягнутого боргу з відповідача зменшенню на 81324,18 доларів США, що на час розгляду справи складає 165000 доларів США - 81324,18 доларів США = 83675,82 доларів США або 663139,24 грн. з розрахунку 7,92 грн. за 1 долар США на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказану обставину, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В статті 14 ЦПК України (в редакції на момент постановлення рішення апеляційним судом) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 18 ЦПК України в редакції на час звернення із заявою про виправлення описки.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року Ленінським районним судом м. Луганська видано виконавчий лист від 13 квітня 2011 року, в якому зазначено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні, 663139,24 грн.

Отже, у виконавчому листі зазначено, що стягненню підлягає сума боргу в іноземній валюті, яка вказана в рішенні Ленінського районного суду м. Луганська, з її відображенням у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ станом на час розгляду справи, визначена апеляційним судом Луганської області.

В статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (пункт 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (пункт 132).

У даному випадку питання обов'язкового виконання рішень суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У даному випадку саме для забезпечення виконання рішення суду позивач звернувся до апеляційного суду із заявою про виправлення описки.

Так, в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року зазначено, що рішення місцевого суду підлягає зміні, а сума стягнутого боргу з відповідача зменшенню на 81324,18 доларів США, що на час розгляду справи складає 165000 доларів США - 81324,18 доларів США = 83675,82 доларів США або 663139,24 грн. з розрахунку 7,92 грн. за 1 долар США на час розгляду справи, проте резолютивна частина вказаного рішення не містить суми стягнутого боргу в іноземній валюті, не вбачається можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у даній справі у зв'язку з неможливістю утворення складу суду, який ухвалив вказане рішення та, враховуючи обов'язковість виконання рішення суду, колегія суддів вважає необхідним виправити описку в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінити. Зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України 1318350 грн., до 81324,18 доларів США, що еквівалентно 663139,24 грн. В решті рішення суду залишити без змін».

Керуючись ст.ст. 269, 261 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Виправити описку в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінити. Зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України 1318350 грн., до 81324,18 доларів США, що еквівалентно 663139,24 грн. В решті рішення суду залишити без змін».

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В. Коротенко

В.М. Луганська