Дата документу 11.04.2019
Справа № 520/6824/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 ОСОБА_2

2 ОСОБА_3

третя особа: ОСОБА_4

предмет та підстави позову: про відшкодування збитків, завданих витребуванням майна

учасники справи:

представник позивача - адвокат Бузова Т.Г.,

представник відповідача - ОСОБА_12,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідачів.

1. ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих витребуванням майна та просить суд стягнути на її (позивачки) користь 1 436 451 (один мільйон чотириста тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн.73 коп. солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), в якості відшкодування матеріальної шкоди.

2. Позов обґрунтований тим, що 28 серпня 2012 року вона (позивачка) уклала з ОСОБА_3 , якій діяв від імені ОСОБА_2 попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л.Г . та зареєстровано в реєстрі за № 3185. Відповідно до п.1 попереднього договору сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язалися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу у встановленій законом формі та на умовах, визначених договором. Об`єктом купівлі-продажу попереднього договору є квартира АДРЕСА_1 .

Позивачка стверджує в позові, що 21 вересня 2012 року вона та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 3452. За квартиру, в цілому, позивачкою сплачено 658 623 грн., що за курсом Національного банку України на день посвідчення договору еквівалентно 82 400 доларів США. Договір купівлі-продажу вчинено за письмовою згодою чоловіка продавця, ОСОБА_3 Право власності позивачки зареєстровано 01 жовтня 2012 року в державному реєстрі прав власності за реєстраційним номером 37540437 .

Також, позивачка зазначає, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2014 року по цивільній справі №522/12872/13ц за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до неї (позивачки) про витребування майна з чужого незаконного володіння та вселення, позов задоволено та витребувано у неї 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду оскаржувалося позивачкою в апеляційному та касаційному порядку, але залишено в силі.

Крім того, як вказує позивачка в позові, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2014 року встановлено, що 2/3 спірної частини квартири була відчужена ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на користь ОСОБА_4 , в подальшому ОСОБА_4 продав квартиру ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2004 року, яка на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2012 року продала квартиру позивачці.

Позивачка зазначає, що їй стало відомо, що рішенням Київського районного суду від 22 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 2/3 частини спірної квартири, в позові ОСОБА_9 було відмовлено. Під час розгляду справи встановлено, що 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_9 на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції в м. Одесі А/В-11/454 від 21.11.2002 року. Також судом було встановлено, що ОСОБА_9 звертався з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на 2/3 частин квартири, яка належала відповідачам та рішення суду від 31.10.2003 року за ним було визнано право власності на 2/3 частин квартири. Рішення суду від 31.10.2003 року було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.11.2005 року і справу направлено на новий розгляд. Під час нового розгляду справи в задоволенні позову ОСОБА_9 було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року було залишено без змін.

На підставі викладеного, позивачка стверджує, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були учасниками цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 про визнання права власності і тому їм було відомо, що рішенням Київського районного суду від 22 грудня 2011 року в позові ОСОБА_9 було відмовлено. Тобто на час, а саме 28.08.2012 року, укладення між нею (позивачкою) та ОСОБА_3 попереднього договору та 21 вересня 2012 року під час укладення договору купівлі-продажу між позивачкою та ОСОБА_2 , їм було відомо, що вони не мають право на відчуження спірної квартири в цілому. Тобто відповідач по справі ОСОБА_2 продала їй (позивачці) квартиру в цілому, хоча вже знала, що власниками 2/3 частин квартири були ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 .

Позивачка стверджує, що вона вимушена була викупити у ОСОБА_7 . 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , які йому належали за законом, діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , під час продажу, позивачці були нанесені матеріальні збитки, які вони зобов`язані відшкодувати.

На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з даним позовом.

3. Представник відповідача 28.08.2018 надав до суду відзив на позов (а.с.86-93), просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що:

- Договір купівлі-продажу станом на дату його укладення відповідав вимогам чинного законодавства, Продавець на момент відчуження квартири була законним власником і мала документально підтверджені правомочності розпорядження майном на власний розсуд;

- в рамках судового процесу по цивільній справі №2-2779/11 не розглядалось питання припинення права власності ОСОБА_2 і права розпоряджатись об`єктом нерухомості;

- ухвалене Київським районним судом м.Одеси рішення не вплинуло на дійсність Договору та законний характер дій відповідача по відчуженню квартири;

- позивачка не надала доводів втрати права на частину об`єкта нерухомості та відповідно правомочностей з розпорядження майном і укладення відповідної угоди;

- відповідачка вважає факт незалучення її до участі у судовому процесі з відчуження майна ОСОБА_1 суттєвим порушенням її прав та інтересів, що призвело до пред`явлення нею вимоги щодо відшкодування збитків з не аргументовано завищеною та безпідставно визначеною сумою;

- визначені позивачем збитки безпідставні, відсутні докази їх заподіяння у зазначеному розмірі;

- інший відповідач ОСОБА_3 не має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями іншої особи.

4. Представник відповідача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 28.08.2018 надала до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.74-81), просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення Приморського районного суду від 04 березня 2014 року (справа №522/12872/13ц), яким у ОСОБА_1 витребувано майно і спричинено збитки набрало законної сили 21.05.2015, відповідно строк позовної давності за вимогою про відшкодування збитків сплинув 21.05.2018 року.

5. Представник позивача адвокат Бузова Т .Г. 14.02.2019 надала до суду заперечення проти заяви про застосування строків позовної давності (а.с.150-151), посилаючись на те, що позивачка не порушила строк позовної давності, оскільки вона використала всі свої права закріплені національним законодавством України на оскарження рішення суду та ухвалою ВССУ від 21.10.2015 року було відхилено її касаційну скаргу, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2014 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 залишено без змін. У зв`язку з цим перебіг позовної давності починається від 21.10.2015 року, коли ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні касаційної скарги.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. Представник відповідача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 23.08.2018 надала до суду заяву про залучення до участі у справі третьої особи (а.с.63-65).

7. Представник відповідача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 14.09.2018 надала до суду заяву про закриття підготовчого провадження у справі, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.97).

8. Представник позивача 14.09.2018 надала до суду заяву про закриття підготовчого провадження у справі, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.98).

9. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бузова Т.Г. просила суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених в позові.

10. Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_12 просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пояснення викладені у відзиві на позов, заяві про застосування строку позовної давності.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

11. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Калініченко Л.В. від 05.06.2018 позовну заяву залишено без руху (а.с.35-36).

12. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Калініченко Л.В. від 19 червня 2018 року дану цивільну справу направлено на розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області за підсудністю (а.с.47).

13. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 30.07.2018 справа розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.54).

14. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М .І. від 01.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих витребуванням майна прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с.57-58).

15. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4 (а.с.72-73).

16. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.100-101).

17. Відповідач ОСОБА_3 був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи (а.с.61, 103, 104, 107, 121-123, 129-132, 141-142, 145-147, 159, 164-165, 167), однак до суду не з`явився, будь - яких заяв щодо предмету спору до суду не надав.

18. Третя особа ОСОБА_4 також був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи (а.с.106, 113, 114, 116-117, 124, 133-134, 143-144, 160, 162-163, 166), однак до суду не з`явився, будь - яких заяв щодо предмету спору до суду не надав.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

19. Судом встановлено, що 28 серпня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 , якій діяв від імені ОСОБА_2 , попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л. Г . та зареєстровано в реєстрі за № 3185 (а.с.11-12).

Відповідно до п.1 попереднього договору сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язалися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу у встановлений законом формі та на умовах, визначених договором.

Об`єктом купівлі-продажу, як зазначено в п.2.3 попереднього договору є квартира

АДРЕСА_1 . 21 вересня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 3452 (а.с.13-14).

Згідно п.2 Договору, продаж здійснено за 658 623 грн., що за курсом Національного банку України на день посвідчення договору еквівалентно 82 400 (восьмидесяті двом тисячам чотирьомстам) доларів США.

Відповідно до п.4.3 Договору, цей договір вчинено за письмовою згодою чоловіка продавця, ОСОБА_3 .

21. Право власності ОСОБА_1 зареєстровано 01 жовтня 2012 року в державному реєстрі прав власності за реєстраційним номером 37540437 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 01.10.2012 р. № 35678661 (а.с.15).

22. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2014 року по цивільній справі №522/12872/13ц за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та вселення, позов задоволено та витребувано у ОСОБА_1 . 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

23. Вказане рішення оскаржувалось ОСОБА_1 в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 року залишено без змін (а.с.18-19).

24. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22.11.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 2/3 частини спірної квартири, в позові ОСОБА_9 відмовлено (а.с.20).

Згідно мотивуючої частини вказано рішення судом встановлено, що 2/3 спірної частини квартири була відчужена ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на користь ОСОБА_4 , в подальшому ОСОБА_4 продав квартиру ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2004 року, яка на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2012 року продала квартиру ОСОБА_1 (а.с.20).

Також, в рішенні вказано, що 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Одесі передана ОСОБА_9 на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції в м.Одесі А/В-11/454 від 21.11.2002 року та судом встановлено, що ОСОБА_9 звертався з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на 2/3 частин квартири, яка належала відповідачам та рішенням суду від 31.10.2003 року за ним було визнано право власності на 2/3 частин квартири. Рішення суду від 31.10.2003 року було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.11.2005 року і справу направлено на новий розгляд. Під час нового розгляду справи в задоволенні позову ОСОБА_9 було відмовлено.

25. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року залишено без змін (а.с.21).

26. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Приморського районного суду від 04.03.2014 року по цивільній справі №522/12872/13ц за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та вселення відхилено, рішення Приморського районного суду від 04.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 залишено без змін (а.с.22-23).

27. Згідно копії договору від 14.05.2018, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , вбачається що остання викупила у ОСОБА_7 . 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , які йому належали за законом, що підтверджується Договором купівлі-продажу, якій посвідчено 14 травня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. (а.с.24-25).

V. Оцінка Суду.

28. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

29. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

30. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

31. Згідно до ч.1 ст.661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завданні йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

32. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» було дано роз`яснення судам, що у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст.661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

33. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

34. Так, рішенням Київського районного суду від 22 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 2/3 частини спірної квартири, в позові ОСОБА_9 відмовлено (а.с.20).

Київським районним судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_9 встановлено, що:

- 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_9 на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції в м. Одесі А/В-11/454 від 21.11.2002 року;

- ОСОБА_9 звертався з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на 2/3 частин квартири, яка належала відповідачам та рішенням суду від 31.10.2003 року за ним визнано право власності на 2/3 частин квартири;

- рішення суду від 31.10.2003 року скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.11.2005 року і справу направлено на новий розгляд;

- під час нового розгляду справи в задоволенні позову ОСОБА_9 було відмовлено.

35. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року було залишено без змін (а.с.21).

36. Як вбачається з відповідних процесуальних рішень судів, копії яких є в матеріалах даної цивільної справи. відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були учасниками цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про необґрунтованість посилання сторони відповідача, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було відомо про вказані обставини.

Таким чином, суд доходить до висновку, що 28.08.2012 року на час укладання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 попереднього договору та 21 вересня 2012 року під час укладення договору купівлі-продажу, відповідачам було відомо, що вони не мають право на відчуження спірної квартири в цілому, оскільки власниками 2/3 частин квартири були ОСОБА_7 , та ОСОБА_6

Вказаними діями відповідачів під час продажу ОСОБА_1 квартири в цілому, їй були нанесені матеріальні збитки, які відповідачів зобов`язані відшкодувати позивачці.

37. Крім того, суд звертає увагу, що згідно до п.7 попереднього договору, якій було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 3185 ОСОБА_3, якій діяв від імені ОСОБА_2 , гарантував щодо квартири відсутні судові спори, внаслідок майбутнього продажу об`єкту не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб (зворотній бік а.с.11).

Також, згідно до п.4.1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено 21 вересня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурьяновою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 3452, ОСОБА_2 гарантувала, щодо до квартири відсутні судові спори, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору, що будь-яких прав у третіх осіб щодо квартири немає (зворотній бік а.с.13).

38. Оскільки за договором продажу квартиру, в цілому ОСОБА_1 , сплачено 658 623, 20 грн., що за курсом Національного банку України на день посвідчення договору еквівалентно 82 400 доларів США, то розмір 2/3 частини квартири, які не мали права відчужувати відповідачі складають 54 933,33 доларів США.

39. Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки курс долара США з часу покупки квартири на 29 травня 2018 року змінився та згідно офіційного курсу НБУ складає 26,149 грн. за 1 долар США, сума до відшкодування відповідачами на користь позивачки збитків складає 1 436 451,73 грн.

40. Також, суд доходить до висновку про покладання солідарного обов`язку відшкодування збитків на відповідачів з наступних підстав.

41. На час купівлі квартири АДРЕСА_1 відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі і тому квартира є їх спільною власністю. Вказане підтверджується п.4.3 Договору, відповідно до якого вказано, що цей договір вчинено за письмовою згодою чоловіка продавця, ОСОБА_3 .

42. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

43. Згідно ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

44. Також згідно до ст.16 ЗУ «Про власність», який діяв на час придбання відповідачами спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

45. Суд критично ставиться до заперечень відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності з наступних підстав.

46. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити у своєму рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушений, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності.

47. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності преривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

48. Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається з початку.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази що підтверджують факт такого переривання. При цьому у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунку, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій тощо.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

49. Суд вважає, що позивачка не порушила строк позовної давності, оскільки вона використала всі свої права гарантовані їй національним законодавством України на оскарження рішення суду.

50. Так, ухвалою ВССУ від 21.10.2015 року відхилено її касаційну скаргу, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2014 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 залишено без змін.

У зв`язку з цим перебіг позовної давності починається від 21.10.2015, коли ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні касаційної скарги.

Зважаючи на те, що позивач звернулась до суду з відповідним позовом 04.06.2018 року, вона не пропустила строк звернення до суду.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З цих підстав, керуючись ст.661 ЦК України, ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих витребуванням майна - задовольнити повністю.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 , реєстрацій номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди 1 436 451 гривень 73 копійок солідарно з ОСОБА_2 (місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_6 ).

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

8. Повний текст рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко