Номер провадження 2/754/4248/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

за участю секретаря Раєвського П.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» в особі представника за довіреністю Мухи П.В. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості. У вказаному позові посилається на те, що 03.08.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов'язків якого виступає - Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1, уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 39900 дол. США 00 центів. 03.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 03.08.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 131658. Відповідно умов вказаного Договору поруки - поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1, усіх її зобов'язань перед Кредитом, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 03.08.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Банк перед Відповідачем зобов'язання щодо надання грошових коштів виконав, але Відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушувала. 20.04.2012 року Банк уклав з ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» Договір Факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором. В свою чергу, 20.04.2012 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором. На момент відступлення права вимоги, заборгованість Відповідача перед Банком за Кредитним договором складала:

?заборгованість за основною сумою боргу - 3844,16 дол. США, що у гривневому еквіваленті станом, на момент відступлення права вимоги становила - 307168,84 грн.;

?заборгованість за відсотками - 28397,58 дол. СЦІА, що у гривневому еквіваленті станом на момент відступлення права вимоги становила - 226896,66 грн

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року з Відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 690004,64 грн., з яких:

?заборгованість по основному боргу - 307168,84 грн.;

?заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги -226896,66 грн.;

?нараховані відсотки на дату подачі позову - 63566,90 грн.;

?пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання - 83157,18 грн.;

?три проценти річних від простроченої суми - 9215,06 грн.

Таким чином, станом на 02.08.2017 року, у Відповідача залишається заборгованість у розмірі 142393,56 грн. що складається з нарахованих відсотків згідно кредитного договору - 142393,56 грн.

Ухвалою від 08.08.2017 року позовну заяву було залишено без руху.

У зв'язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалою від 18.09.2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання.

Інші процесуальні дії по справі не вчинялись.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

18.05.2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог по відношенню до нього, оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2009 року договори порук №131658 від 03.08.2007 року та №164831 від 12.12.2007 року визнано недійсними. Дане судове рішення набрало законної сили.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що 03.08.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов'язків якого виступає - Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1, уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 39900 дол. США 00 центів.

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 03.08.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін.

Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 12,5% річних.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

03.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 03.08.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 131658.

Відповідно умов вказаного Договору поруки - поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1, усіх її зобов'язань перед Кредитом, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 03.08.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до умов п.1.3. вказаного Договору поруки - поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Відповідно до умов п.1.4. вказаного Договору поруки - відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Банк перед Відповідачем зобов'язання щодо надання грошових коштів виконав, але Відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушувала.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків - є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

З огляду на зазначене, Банк скористався своїм правом згідно ст. ст. 512. 514 ЦК України, уклавши 20.04.2012 року з ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» Договір Факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором.

В свою чергу, 20.04.2012 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором.

За таких обставин, TOB «Вердикт Фінанс» набуло права грошової вимоги та застави до Відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісних кредиторів та Заставодержателів, а Первісні кредитори та Заставодержателі: ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС», втратили такі права.

На момент відступлення права вимоги, заборгованість Відповідача ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором складала:

?заборгованість за основною сумою боргу - 3844,16 дол. США, що у гривневому еквіваленті станом, на момент відступлення права вимоги становила - 307168,84 грн.;

?заборгованість за відсотками - 28397,58 дол. СЦІА, що у гривневому еквіваленті станом на момент відступлення права вимоги становила - 226896,66 грн.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року з Відповідача ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 690004,64 грн., з яких:

?заборгованість по основному боргу - 307168,84 грн.;

?заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 226896,66 грн.;

?нараховані відсотки на дату подачі позову - 63566,90 грн.;

?пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання - 83157,18 грн.;

?три проценти річних від простроченої суми - 9215,06 грн.

Однак, станом на 02.08.2017 року у Відповідача ОСОБА_1 залишається заборгованість за кредитним договором, у зв'язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно на користь Позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.08.2007 року в загальному розмірі 42393,56 грн., що складається з нарахованих відсотків згідно кредитного договору - 142393,56 грн.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.

Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва 18.06.2009 року по справі № 2-114/2009 року, яке набрало законної сили 10.11.2009 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 764423,63 грн. по кредитному договору № 0 від 12.12.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 196589,85 грн. по кредитному договору № №00 від 03.08.2007 року. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позову Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів поруки та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано договори порук №131658 від 03.08.2007 року та №164831 від 12.12.2007 року укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 недійсними. Стягнуто з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2009 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2009 року залишено без змін.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.

Отже, з урахуванням викладеного, оскільки судом визнано договори порук недійсними та відмовлено у солідарній відповідальності ОСОБА_2 перед Банком за отримані ОСОБА_1 кредити, тому у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2, як з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.08.2007 року.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.08.2007 року в загальному розмірі 142393,56 грн., яка складається з нарахованих відсотків у тому ж розмірі, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Пунктом 1.2.2. кредитного договору встановлено строк повернення кредиту, процентів і винагороди згідно із графіком повернення кредиту, процентів, винагороди (додаток № 1 до даного договору), але не пізніше 03.08.2014 року.

Згідно із пунктом 6.1. кредитного договору при настанні будь-якої з подій, що зазначена у п. 3.1.2 Договору, Банк має право: п. 6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2 Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вбачається, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення цих коштів у судовому порядку.

Отже, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який 18.06.2009 року задовольнив позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така ж правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, яка відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 259, 263, 265, 273, 417 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 512, 514, 516, 526, 553, 554, 562, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя: Н.Г. Таран