Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Фастовця В.М.

присяжних Пантелєєвої О.В., Бугайова О.І.,

з участю

секретаря судового засідання Васильєвої В.М.,

прокурора Онофрейчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Лисичанську цивільну справу за заявою головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив припинити ОСОБА_1 примусову амбулаторну психіатричну допомогу, посилаючись на те, що в даний час останній не надає суспільної небезпеки у зв`язку з вираженим поліпшенням психічного стану. Хворий з 1999 р. страждає на захворювання «Легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеня з порушенням поведінки. Епілептиформний синдром з рідкими великими епінападами», тому за своїм психічним станом потребував примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, отримував примусову амбулаторну психіатричну допомогу. На теперішній час потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку зі значним поліпшенням стану.

В судове засідання представник заявника не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності.

Законний представник у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечує проти припинення застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1999 року з діагнозом «Легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеня з порушенням поведінки. Епілептиформний синдром з рідкими великими епінападами», у зв`язку з чим потребував примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

З висновку лікарської комісії щодо особи з важким психічним розладом від 03.05.2019 р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1999 р. страждає на захворювання «Легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеня з порушенням поведінки. Епілептиформний синдром з рідкими великими епінападами», тому за своїм психічним станом потребував примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та отримував примусову амбулаторну психіатричну допомогу. На теперішній час хворий не представляє суспільної небезпеки за своїм психічним станом в зв`язку з вираженим поліпшенням психічного стану, тому потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 340-342 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_1 задовольнити.

Дозволити Лисичанській обласній психіатричній лікарні припинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку у зв`язку з вираженим поліпшенням психічного стану.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Присяжні: