Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Пантелєєва Д.Г., повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року,

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ТОВ «Епіцентр К» звернувся до суду із даним позовом до свого колишнього працівника ОСОБА_2, працюючого з 21.09.2016р. по 07.11.2016р. на посаді водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень департаменту автотранспорту і за суміщенням професій експедитором, з яким при прийнятті на роботу було укладно договір про повну матеріальну відповідальність. 14.10.2016р. при перевезенні відповідачем вантажу, належного ТОВ «Епіцентр К» перед розвантаженням в гіпермаркеті, розташованому по проспекту Миру, 130 в місті Маріуполі, було виявлено пошкодження тентового покриття напівпричепу, зрив пломби та сліди проникнення, що призвело до знищення майна на суму 676,50грн. та втрату майна на суму 122480,78грн. Внаслідок непогашення втрат підприємства в позасудовому порядку позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду на загальну суму 123157,28грн., а також відшкодувати понесені витрати з оплати судового збору в сумі 1847,36грн.

Рішенням Приморького районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року позов ТОВ «Епіцентр К» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Епіцентр К» у відшкодування матеріальної шкоди 123157,28грн. Вирішено питання з розподілом судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника ТОВ «Епіцентр К» - Батовріної О.Є., розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату, час і місце судового засідання відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги (т. 2 а.с. 26-33) і відзиву на неї (т. 2 а.с. 44-48), колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, за таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 за наказом № 191/Тд-п від 19.09.2016р. було прийнято з 21.09.2016р. на посаду водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень департаменту транспорту ТОВ «Епіцентр К» та за суміщенням експедитором з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 17-19, 22).

Згідно наказу і посвідчення про відрядження № 3888/т від 12.10.2016р. ОСОБА_2 на службовому автомобілі марки «Volvo», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Schmitz», державний номер НОМЕР_2 з метою відрядження «доставка вантажу» був відряджений за маршрутом Калинівка (Васильків) - Маріуполь - Богуслав (т. 1 а. с. 23, 24).

12.10.2016р. автомобіль під керуванням ОСОБА_2 завантажений в логістичному центрі «Калинівка» в смт. Калинівка Васильківського району Київської області вантажем вагою 15 тонн товарами, відображеним в Реєстрі замовлення на переміщення товару (ЗПТ) № 5730513 від 12.10.2016р., опломбований пломбою № 5730513, вибув з населеного пункту Калинівка. 13.10.2016р. автомобіль прибув до гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» в місто Маріуполь на пр-т Миру, 130 (т. 1 а.с. 25-30, 31-34, 37-38, 40-46).

Актами від 15.10.2016р., складеними на підставі доповідної начальника служби безпеки гіпермаркету «Епіцентр К» м. Маріуполь, зафіксовано прибуття автомобіля під керуванням ОСОБА_2 14.10.2016р. о 18.50 на територію гіпермаркету «Епіцентр К» м. Маріуполь з пошкодженням тентового покриття напівпричепа марки «Schmitz», державний номер НОМЕР_2, із знищенням майна на суму 676,50грн. (піддону, що скдажається з щита і коробки розподільчої) та втрату майна на суму 122480, 78грн., про що були внесені на підставі заяви роботодавця відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001257 (т. 1 а. с. 35, 69, 77, 86, 95, 103, 110, 121, 126, 255).

15.10.2016р. наказом № 39/16 призначено інвентаризацію товару, переліченого в додатку (т. 1 а.с. 228).

Наявність втрачених товарів і спричинення майнових збитків позивач підтверджує: товарно-транспортними накладними, виданими в логістичному центрі «Калинівка», наказом про проведення інвентаризації товару від 28.10.2016 року № 99/27, додатком до наказу №99/27, протоколом інвентаризаційної комісії від 28.10.2016 року; актом інвентаризації "Будівельно-господарський гіпермаркет ТОВ "Епіцентр К" м. Маріуполь" від 15.10.2016р., яким встановлено нестачу наступного товару: бензопилка ланцюгова "Кентавр БП-4521ТН" 2ш+2ц - 3 од., на суму 3465грн.; бензопилка ланцюгова "Кентавр БП-5225ТН" 2ш+2ц - 3 од., на суму 4410грн.; телевізор LED 42"LG 42LF653V 3D - 1 од., на суму 13919грн.; телевізор LED 32" SAMSUNG UE32J5200 - 2 од., на суму 17998,20грн.; телевізор 32" SAMSUNG UE32K5550 - 2 од., на суму 21598,20грн.; телевізор 40" SAMSUNG UE40K5550 - 2 од., на суму 31498,20грн.; інвентор Зеніт ЗСИ-260 ДМК - 4 од., на суму 7538,40грн.; дриль ударний BOSCH PSB 530 RE Compact, 530В, 0-3000об/хв., патрон 13мм, 13/10/20мм - 6 од., на суму 5983,20грн.; ак.шуруповерт Bosch GSR 1080-2 LI,10,8В, 1,5 Агод, Li, 11/28Нм, 0-430/1600 об/хв, 1 кг - 2 од., на суму 3873,60грн.; перфоратор Bosch GBN 2-24 DRE, 790 Вт, 0-920 об/хв,2,7 Дж, бетом -24мм, 2,8 кг - 2 од., на суму 5299,20грн.; ак.шуруповерт Зеніт ЗША-18 Li М1 профи, 18В Li ion, 2 ак, 1,5А/год, 27Нм, 2,08 кг - 3 од., на суму 3828,42грн.; дриль-шурупокрут Зеніт ЗШ-550, 550 Вт, 2800об/хв, шв/з патрон 10 мм - 3 од., на суму 1523,16грн.; термоповітродувка Зеніт ЗФ 2000 825813 - 3 од., на суму 1546,20грн., а всього на загальну суму 122480,78грн. (т. 1 а. с. 37-39, 40-43, 44-46, 47-48, 49-55, 56-65, 66-67, 70, 71, 72, 73, 74-75, 78-82, 83-84, 87-91, 92-93, 96-99, 100-101, 104-108, 111-115, 116-117, 118, 119-120, 123, 124, 125, 231-233).

Наказом № 239/Тд-п від 01.11.2016р. ОСОБА_2 звільнено з посади водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень департаменту транспорту ТОВ «Епіцентр К» та за суміщенням експедитора за власним бажанням на підставі його заяви (т. 1 а.с. 20, 21).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки із відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, то він, за доводенням його вини у формі необережності зі спричинення шкоди підприємству внаслідок протиправної поведінки, яка виразилася у несвоєчасній перевірці цілісності автотранспортного засобу, керованого ним, тенту та пломб після кожної стоянки, в тому числі і після охоронюваної стоянки, що призвело до несвоєчасного виявлення та неповідомлення про факт крадіжки ще на шляху прямування, а як наслідок, призвело до прямої дійсної шкоди, завданої роботодавцю недоставкою ввіреного товару підприємства в повному обсязі в пункт призначення. Внаслідок скоєння доведеного трудового правопорушення, ОСОБА_2 повинен нести цивільно-правову відповідальність в межах реальних збитків в розмірі втраченого товару на суму 122480,78грн. і вартості знищеного палето-місця (щит платиковий, коробка розподільча) в розмірі 676,50грн.

З такими висновками не можна погодитись з огляду на наступне.

Статтею 130 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Порушення працівником покладених на нього трудових обов'язків є протиправними діями.

Трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Як з'ясовано, із водієм ОСОБА_2 і за суміщенням экспедитором з перевезення вантажів (посада передбачена Переліком посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим Держкомітетом СовМіна СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріатом ВЦСПС від 28.12.1977р. N 447/24) згідно зі ст. 135 КЗпП України укладено договір про повну матеріальну відповідальність в письмовій формі, що є дійсним.

І у змісті трудової функції ОСОБА_2 згідно його посадової інструкції експедитора Департаменту транспорту ТОВ "Епіцентр К" (п.п. 4.2, 4.3) перелічені обов'язки щодо збереження довірених йому матеріальних цінностей (вантажу) з моменту їх одержання від вантажовідправників та до моменту здачі вантажоодержувачам, передбачена повна індивідуальна матеріальна відповідальність за їх цілісність та збереження (т. 1 а.с. 136-142, 143-159).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу).

Згідно абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Підставою для матеріальної відповідальності може бути: вина у формі або прямого умислу або необережності (халатність, недбалість) (суб'єктивна сторона), спрямована на порушення об'єкту правовідносин (в даному випадку охоронювані трудовим законодавством відносини зі збереження майна та інших ввірених цінностей підприємства); протиправна поведінка - дії працівника (суб'єкту правопорушення) повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню, а також між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв'язок (об'єктивна сторона порушення). В сукупності наведені складові становлять склад трудового правопорушення, що підлягає доказуванню.

Зокрема, в даній справі, в сенсі заявлених роботодавцем позовних вимог за ст. 130, п 1. Ч. 1 ст. 134 КЗпП України, підлягає доказуванню факт спричинення підприємству відповідачем внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків через незабезпечення збереження цінностей, які були передані йому для перевезення, шкоди у вигляді нестачі, так і розмір спричиненої шкоди, що визначає обсяг відповідальності водія і за суміщенням професій експедитора ОСОБА_2

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 12 від 11.12.2015р. «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Встановлено, що події 12-15 жовтня 2016 року, за яких відбулось поставлене в провину відповідачеві порушення, трапились під час випробувального терміну, на який було прийнято на роботу ОСОБА_2 з 21.09.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КЗпП України працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

З сукупності зібраних матеріалів (доповідна записка начальника служби безпеки, пояснення водія ОСОБА_2, матеріали відеозаписів, довідки ПАТ «Миронівське автотранспортне підприємство» про залишення автомобіля «Volvo» з напівпричепом марки «Schmitz» на охоронюваній стоянці тощо) вбачається, що дійсно, в ході перевезення вантажу водієм ОСОБА_2 проявлено недостатню турботливість про схоронність майна власника. Колегія суддів погоджується із посиланням суду на те, що відповідачем допущено порушення у вигляді несвоєчасної перевірки цілісності автотранспортного засобу, тенту, пломб після кожної стоянки, що призвело до несвоєчасного виявлення факту крадіжки і повідомлення про нього роботодавця ще на шляху прямування.

Тож, в діях ОСОБА_2 вбачається вина у скоєнні порушення у формі необережності, оскільки водій, залишаючи, навіть в короткий термін автомобіль із ввіреним йому вантажем, в тому числі і на охоронюваній стоянці (де він безпосередньо не міг контролювати стан збереження автомобіля із вантажем), хоча не передбачав можливості настання негативних наслідків у вигляді пошкодження тенту, але повинен був і міг це передбачити.

Разом з тим, в основу рішення суд першої інстанції поклав факт пошкодження пломби, палети і тенту на причепі, а також пояснення ОСОБА_2, що він залишав транспортний засіб і не впевнився після цього в цілісності автомобіля, на підставі чого суд вважав доведеним спричинення підприємству відповідачем прямої дісної шкоди на заявлену у змісті позову загальну суму з огляду на наявні акти інвентаризації від 15.10.2016р. (т. 1 а.с. 231-233).

З такими висновками колегія суддів суду апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки суд не з'ясував, який саме товар був ввірений відповідачеві для перевезення і чи підтвердила проведена інвентаризація нестачу цього товару. Судом не враховано положень чинного законодавства.

Так, за п. 1, п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінстерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р., зареєстрованих в Мінюсті 20.02.1998р. за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна (далі за змістом - ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, який призначено для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного й бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу й обліку виконаної роботи (Форма № 1-ТН).

За змістом п. 11.1 Правил № 363 ТТН може оформлюватись без дотримання встановленої форми, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

А згідно із п. 11.7 цих Правил у тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.

За положеннями в п. 26.1.7 Правил № 363 при поданні для перевезення на одному автомобілі промислових товарів різної номенклатури на адресу одного або декількох вантажоодержувачів вантажовідправник зобов'язаний заздалегідь, до прибуття автомобіля під завантаження, підгрупувати вантаж за вантажоодержувачами і виписати товарно-транспортні накладні кожному вантажоодержувачу.

Видача матеріальних цінностей із складів, торгових залів для їх подальшого відправлення, перевезення, переміщення оформляється накладними. Ці документи повинні бути оформлені відповідно до встановленого порядку, тобто підтверджені підписом працівника про одержання матеріальних цінностей. Працівник, який одержав матеріальні цінності за довіреністю чи іншим разовим документом, несе відповідальність за їх недостачу, такі і за пошкодження або зіпсуття цих цінностей.

Всупереч вимогам п. 18.12 Правил № 363 в товарно-транспортній накладній (т. 1 а.с. 29-30), підписаній водієм ОСОБА_2, вантажовідправником не зазначено: вид упаковки окремих місць, тип піддона, масу вантажу в пакеті, а також не відзначено конкретного переліку відпущеного до перевезення товару, одиниці виміру, ціни за одиницю. В досліджуваній ТТН не заповнені бланковані опції щодо загальної суми відпущеного товару, не відзначено найменування та переліку товарів. У якості супроводжуючого документу відзначено реєстру на переміщення № 5730513.

Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на відсутність видаткової накладної, а грунтував своє рішення на тому, що реєстром на переміщення товару № 5730513 встановлено перелік товарів, що входили до складу вантажу, завантаженого до автомобіля ОСОБА_2 в логістичному центрі «Калинівка».

Проте, погодитись с таким твердженням не можна, оскільки воно не відповідає дійсним обставинам.

Як роз'яснено у п. 8 вищезагаданої постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 12: працівник, який одержав майно або інші цінності за довіреністю або іншим разовим документом, відповідає за їх втрату, за їх недостачу, ушкодження або псування.

Так, в Реєстрі замовлення на переміщення товару (Зпт) № 5730513 від 12.10.2016р., що значиться як супроводжуючий документ до ТТН, засвідчено наявність в причепі 28 піддонів 1200*800 (палето-місце), але також не відзначено конкретного переліку переміщуваного товару - кількості, найменуванні, вартості, що надавав би можливість однозначно ідентифікувати переданий до перевезення товар, втрату якого ставить в провину зараз позивач відповідачеві. Звертає увагу, що саме таке, за процедурою дефективне, оформлення вантажу, переданого водієві ОСОБА_2 відрізняється від вантажів, що передавались іншим водіям підприємства (т. 1 а.с. 44-48, 64-67, 88-93, 100-101, 114-117 тощо), де у супроводжуючих видаткових накладних, реєстрах замовлення на переміщення товару містились відомості з найменування з номером виробника, кількості, вартості, номеру сертифікату товару, тоннажем, загальною вартістю.

Згідно ТТН № 5800 від 12.10.2016р. (т. 1 а.с. 29-30) автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 завантажено 28 палетами. Натомість, досліджений судом відеозапис, оглянутий сторонами, містить розвантаження принаймні 30 палет. З приводу збільшення кількості палет по приїзду ОСОБА_2 в пункт розвантаження до гіпермаркету в місті Маріуполі (пр-т Миру, 130), представник позивача не надала переконливих пояснень. З цього, з урахуванням відсутності видаткових накладних з відомостями про конкретний вид товарів, його переліку, найменування, вартості, можна зробити впевнений висновок про невідповідність супроводжуючої документації переданому 12.10.2016р. на перевезення вантажу водію/експедитору ОСОБА_2

Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (статті 138 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В сенсі ч. 2 ст. 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді апеляційної інстанції представник позивача наголошував на підтвердженні переліку переданого водієві/експедитору ОСОБА_2 товару, відзначеного у партіонних міжмаркетових переміщеннях товару.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими доказами, бо зазначені документи не віднесені до таких первісних документів бухгалтерського обліку, як товарно-транспортні накладні, видаткові накладні з переліком переміщуваного товару, а є електронними документами похідного характеру, що зводяться працівниками ТОВ «Епіцентр К».

Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує ненадання позивачем жодного належного і допустимого письмового доказу за підписом водія ОСОБА_2, як матеріально відповідальної особи, із засвідченням переданого йому під звіт 12.10.2016р. при погрузці автомобіля підприємства в смт Калинівка для перевезення конкретного майна з переліком його кількості, найменування, характеристик, вартості, як слушно посилається в апеляційній скарзі представник відповідача. Тому поставити в провину водієві перелік цього майна (т. 1 а.с. 10-11), як нестачу, не можна.

До того, сукупністю здобутих доказів, в тому числі і тих, які оформлені роботодавцем у відсутність матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2, не доведено пошкодження (зіпсування) піддону (щит і коробка розподільча) саме з вини відповідача.

Як пояснив в суді першої інстанції відповідач, і це підтвердила в апеляційному суді його представник, коли 14.10.2016р. розпочали розвантажувати його автомобіль на території гіпермаркету Епіцентр-К пр.-ту Мру в Маріуполі, водія ОСОБА_2 відликали до служби безпеки писати пояснення.

В ході розгляду справи не спростовано часткової відсутності матеріально-відповідальної особи - водія ОСОБА_2 під час розвантаження автомобіля 14.10.2016р., що відображено на відеозаписі, оглянутому судом першої інстанції, чому суд відповідну оцінку не надав.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованого в Мінюсті України 30 жовтня 2014 р. за № 1365/26142, інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально-відповідальної особи.

За п. 18 цього Положення інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи.

Втім, наказом № 39/16 від 15.10.2016р. адміністрації ТОВ «Епіцентр К» прийнято рішення про проведення інвентаризації, де не було вказано про участь, окрім складу робочої інвентаризаційної комісії, і водія в ході її проведення на виконання вказаної норми (т.1 а.с. 228-230).

Беручи до уваги, як доказ вини відповідача, акт проведеної 15.10.2016р. комісією ТОВ «Епіцентр К» інвентаризації цінностей (т. 1 а.с. 231-233), суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначений акт складено на наступний день 15.10.2016р., аніж в день виявлення нестачі 14.10.2016р., і у відсутність матеріально-відповідальної особи - водія ОСОБА_2 в порушення вимог цього Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань. Даний акт відповідачем не підписаний.

Аналогічним чином у відсутність водія ОСОБА_2 була призведена і інвентаризація на складі його завантаження 12.10.2016р. у логістичному центрі смт. Калинівка, де встановлено нестачу шуруповерта Bosch - 1шт.

Відповідач не підтвердив своєю розпискою факт проведення перевірки активів в його присутність, чим, в сукупності з іншими доказами, підтверджено обґрунтованість доводів апеляційної скарги в даній частині.

За положеннями п. 16 Інструкції про порядок прийманя продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої Постановою Державного арбітража при Совміні СРСР N П-6 від 15.6.1965р. (з подальшими змінами): якщо при прийманні продукції буде виявлена нестача, то отримувач зобов'язаний зупинити подальше прймання, забезпечити зберігання продукції, а також прийняти заходи до попередження змішування її з іншою однорідною продукцією.

В даному ж випадку розвантаження автомобіля відбувалось до загального складу гіпермаркету, що не заперечувалось, але що усуває можливість повністю виключити помилки при зведенні інвентаризації товарів.

Як зазначав відповідач в суді першої інстанції, акти розбіжностей про виявлені пошкодження вантажу і нестачу підписав у стресовому стані. У всякому випадку акти за формою, наведеною в Додатку № 4 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні у п. 15.4. не дозволяють жодній із сторін відмовитись від підписання акта. Тому покласти в основу рішення факт підписання цих актів водієм ОСОБА_2 у якості підстави визнання його обов'язку погасити вартість товарів, нестача яких виявлена на підприємстві, не можна без супроводження іншими переконливими доказами.

Так, лише в цих актах розбіжностей від 15.10.2016р. №№ 5461, 5457, 5455/1, 5455/2, 5460, 5459, 5453 (т. 1 а.с. 35, 69, 77, 95, 103, 110, 121), виникає згадування про накладні №№ 2303095, 2303206, 2303098, 2303101, 2303107, 2303083, 2303176 від 12.10.2016р., № 161007-069 від 07.10.2016р. (6 бензопилок Кентавр), які не надавались водієві ОСОБА_2 при завантаженні його на складі в смт. Калинівка 12.10.2016р. і не вказувались в товарно-транспортній накладній в якості супроводжуючого документу, як то передбачено законодавством.

В апеляційній скарзі представник відповідача звертає увагу на долучення до позовної заяви в числі інших, актів про нестачу за однією (дубльованою) нумерацією - 5455/1 та 5455/1 з відмінними змістами, що не дозволяє зробити однозначний висновок по суті відображених в них відомостях.

Для зняття сумнівів в цих двох актах в суді апеляційної інстанції був досліджений в оригіналі журнал реєстрації актів про нестачу, з долученням до справи витягу з нього (т. 2 а.с. 58), де вбачається, що за 12.10.2016р. відображені два акти за непослідовною нумерацією № 5455/2 і № 5455/1. При цьому відомості з видачі цих актів підчищені і мають сліди виправлень, нумерація актів з використанням дробі не є притаманною для інших записів в цьому самому журналі.

Представник відповідача пояснила, що така нумерація призведена на розсуд адміністрації.

Отже, такі акти не можуть слугувати беззаперечними доказами, здобутими у встановленому порядку, що доводять розмір майнової шкоди, спричиненої підприємству саме відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів, з урахуванням виявлених вище окреслених порушень, на які суд першої інстанції не зважив, доходить до висновку про відсутність умов для покладення на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності за недостачу (втрату) матеріальних цінностей, оскільки позивач не довів, які саме матеріальні цінності передавалися під підпис на перевезення ОСОБА_2 Невідображення матеріальних цінностей в супроводжуючих документах, як неправильна постановка обліку матеріальних цінностей, виключає виникнення прямої дійсної шкоди, спричиненої підприємству в заявленому розмірі. З урахуванням проведення розвантаження товару частково у відсутність водія, призведення з виявленими порушеннями інвентаризації і документування фіксації нестачі товару, не доведення причинного зав'язку між пошкодженням пломби, тенту причепу і негативними наслідкамив для підприємства у вигляді нестачі майна, виявленого підприємством з порушенням встановленого порядку - спростовується наявність складу правопорушення, що поставлено позивачем в провину відповідачеві.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права щодо доказування, таке рішення, з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову згідно вищенаведеного мотивування з відшкодуванням понесених відповідачем витрат з оплати судового збору в розмірі 2771,04грн. за подачу апеляційної скарги згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на користь ОСОБА_2 витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) гривні 04 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко