Справа № 766/5192/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Сікорська Я.А. ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за заявою адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтувала тим, що 04.02.2019 року ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження заявнику та її неповнолітнім донькам. За зверненням ОСОБА_2 05.02.2018 року до Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 0000385) за ч. 1 ст. 125 КК України. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 а саме: заборону ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Заявник та її представник надали письмові пояснення, яким позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ч. 1 ст. 305-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.06.1985 року народилася ОСОБА_4, актовий запис № 301, матірю якої є ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-КГ № 067885 від 19.06.2008 року. ОСОБА_5 народилася 01.02.2011 року, актовий запис № 79, матірю якої є ОСОБА_2, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження І-КГ № 117552 від 17.02.2011 року.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 05.02.2019 року до Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області звернулася ОСОБА_2 із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 04.02.2019 року близько 17:30 год. співмешканець ОСОБА_3, знаходячись за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_1 в ході сварки спричинив заявнику та її неповнолітнім дітям тілесні ушкодження. За зверненням ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 0000385) за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до ст.26 вказаного закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За ч. 8 ст. 26 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Частина 10 ст. 26 Закону України встановлює випадок виключення, коли обмежувальний припис видається не за приписами ЦПК України, а саме у разі порушення кримінального провадження у зв'язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.

На день розгляду заяви про видачу обмежувального припису не набрали законної сили зміни до Кримінального кодексу України щодо домашнього насильства. Розгляд заяви ОСОБА_2 підлягає за правилам ЦПК України.

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов'язків держави, які невід'ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, суду не було надано доказів щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв'язку із неналежним поводженням щодо заявника та її неповнолітніх доньок, вчинення насильства по відношенню до них.

Витяг з реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000385 не може бути прийнятий в якості доказу, оскільки досудове розслідування не закінчено, до відповідальності ОСОБА_3 не притягнуто, підозра чи обвинувачене не предявлено.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_3 виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше та фактів, що поведінка ОСОБА_3 була предметом розгляду компетентних органів.

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259,294,350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд

вирішив:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, про видачу обмежувального приписувідмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М. Єпішин