ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 22-ц/807/1295/19 Ходько В.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про захист прав споживача шляхом стягнення страхової виплати, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» про захист прав споживача шляхом стягнення страхової виплати, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що 28.11.2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» як страховиком та ОСОБА_4 страхувальником було укладено договір страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ» № АВ 0109581.

В той же день відповідач видав поліс страхування життя № АВ 0109581, яким було засвідчено укладання договору страхування.

Відповідно до умов договору застрахованою особою є ОСОБА_4 Страховим випадком є, зокрема смерть ОСОБА_4

Вигодонабувачем на випадок смерті ОСОБА_4, визначено його.

Строк дії договору визначено з 28.11.2014 року по 27.11.2034 року. Страхова сума складає 89 855,33 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Зазначає, що 30.10.2015 року відповідачем йому було надано відповідь про те, що страхова компанія «ТАС» прийняла рішення про відмову у страховій виплаті.

Зазначає, що відповідач безпідставно відмовив йому, як вигодонабувачу на випадок смерті страхувальника, у виплаті страхової виплати через надання ОСОБА_4 при укладенні договору страхування, свідомо неправдивих відомостей про стан свого здоров'я і наявність хронічних захворювань.

Вважає таку відмову незаконною і необґрунтованою, оскільки в заяві на страхування життя № ТФ 20184439 від 27.11.2014 року не зазначено період, за який страхувальник зобов'язаний повідомити страховикові про захворювання чи інші порушення здоров'я, в п.п.8, 9 цієї заяви ОСОБА_4 повідомила про їх відсутність бо на день її заповнення вона майже два роки не перебувала на лікуванні та не зверталася за медичною допомогою, до того ж її смерть не пов'язана з тими захворюваннями, про які йдеться в листі МСЧ "Комунар" від 24.09.2015 року, на який послався відповідач в листі про відмову у страховій виплаті.

Вказує, що страховик не повідомив ОСОБА_4 про те, які саме обставини мають значення для оцінки страхового ризику.

Смерть ОСОБА_4 не пов'язана із тими захворюваннями, про які йдеться у листі МСЧ «Комунар» від 24.09.2015 року. Виникнення та розвиток онкологічного захворювання у ОСОБА_4 на час укладання договору страхування були непередбаченими.

Вважає, що оскільки підстав для відмови йому у здійсненні страхової виплати не існувало, у відповідача виник обов'язок здійснити страхову виплату у розмірі, передбаченому договором.

Зазначає, що відповідач своєчасно не здійснив страхову виплату, тому на підставі ст.625 ЦК України та ст.20 ЗУ «Про страхування» з нього підлягають стягненню також інфляційні витрати за період з 01.11.2015 року по 30.09.2018 року в сумі 32 347,92 грн., та 3% річних за той же період в сумі 7 865,42 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь страхову виплату за договором страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ» № АВ 0109581 від 28.11.2014 року, що був укладений між відповідачем та ОСОБА_4 в сумі 89 855,33 грн., а також інфляційні втрати за період з 01.11.2015 року по 30.09.2018 року в сумі 32 347,92 грн. та трьох відсотків річних за той же період в сумі 7 865,42 грн., а всього 130 068,67 грн.

Рішенням Орджовнкідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року позов залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи. Не взято до уваги, що не доведено факт надання свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування. Не враховано, що страховика не було повідомлено та не було відомо про перелік захворювань, які впливають на оцінку страхових ризиків, на визначення розмірів стразових виплат. Судом не досліджені Правила страхування життя за програмою «ТАС-Лайф», що призвело до помилкових висновків суду щодо відмови у задоволені позову. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач на зазначену апеляційну скаргу подав відзив у якому зазначає, судом правильно встановлені обставини справи, висновки відповідають наданим доказам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 28 листопада 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_4 було укладено договір страхування життя, який складається із заяви страхувальника від 27 листопада 2014 року № ТФ-20184439 з усіма додатками, полісу страхування життя № АВ0109581 та Правил страхування.

Відповідно до умов договору, страховиком застраховані майнові інтереси ОСОБА_4 пов'язані із її життям, здоров'ям, працездатністю, страхова сума у разі настання страхового випадку - «смерті» складає 89 855 грн. 33 коп. Кінцевий строк дії договору страхування - 27 листопада 2034 року.

Вигодонабувачем за договором страхування життя зазначено сина страхувальника - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, причиною смерті стала ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення печінки та внутрішньо печінкових жовчних проток.

Листом від 30 жовтня 2015 року позивачу було відмовлено у здійсненні страхових виплат, у зв'язку з тим, що при укладенні договору ОСОБА_4 було надано недостовірну інформацію щодо стану її здоров'я.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем його прав.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям та здоров'ям.

Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі та може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Колегія суддів відхиляє довід, викладений в апеляційній скарзі, щодо застосовності у даному випадку положень п. 15.7 Правил страхування у зв'язку з тим, що стан здоров'я страхувальника (відомості про об'єкт страхування) не мав впливу на причину смерті (страховий випадок), виходячи з наступного.

Відповідно до наданих відповідачем документів страхувальнику було встановлено діагнози «хронічний панкреатит» та «хронічний коліт», з якими вона перебувала на стаціонарному лікуванні в лютому 2013 року. Встановлення причинно-наслідкового зв'язку між хронічними захворюваннями та причиною смерті страхувальника можливе лише за наявності спеціальних експертних знань в галузі медицини.

Оскільки позивачем не ставилося перед судом питання про призначення судово-медичної експертизи, а отже у матеріалах справи відсутній кваліфікований висновок з даного питання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних доказів, достатніх для встановлення такого зв'язку.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід скаржника щодо не витребування страховиком від медичних закладів, де обслуговувалася ОСОБА_4, інформації необхідної для оцінки страхового ризику, оскільки відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» зазначений обов'язок у страховика відсутній.

Що стосується посилання скаржника на неповідомлення страхувальника щодо переліку обставин, які мають значення для оцінки страхового ризику, недотримання відповідачем вимог ст. 17 Закону України «Про страхування» колегія суддів не бере його до уваги, оскільки підписуючи заяву про страхування життя ОСОБА_4 підтвердила, що ознайомлена і погоджується з умовами та Правилами страхування, а отже підтвердила, що розуміє їх.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 15 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко