РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Мукачево Справа №303/1587/19

2/303/938/19

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 спілки «Міст» в особі Мукачівської філії кредитної спілки «Міст»

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 спілки «Міст» про стягнення 63983,97 гривень за несвоєчасне повернення коштів за договором депозитного розміщення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність невиконаного грошового зобовязання відповідача перед відповідачем з повернення депозитних коштів. Доводячи підставність своїх вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року з відповідача було присуджено до стягнення суму 59359, 37 гривень (в т.ч. 35000,00 гривень сума неповернутого вкладу, 24359,37 сума нарахованих та неповернутих відсотків) по договорам депозитного вкладу від 25 квітня 2003 року №004, від 25 серпня 2005 року №53, та від 25 січня 2007 року №05/07. Позивач вказує на те, що на момент звернення до суду з даним позовом, вищевказані кошти їй кредитною спілкою не виплачені, тому просить стягнути з відповідача 30800 гривень відсотків річних за користування грошовим вкладом, 6586 гривень 3% річних та 26597,97 гривень інфляційних втрат.

Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані також приписи ст.ст. 527, 536, 625, 10489 Цивільного кодексу України.

Позивач у судове засідання не зявилася, оскільки заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, подала до суду відзив на позовну заяву, на підставі якого в задоволенні позову просила відмовити з посиланням на те, що відповідачем у справі має бути Мукачівський міський відділ ДВС Головного управління юстиції України в Закарпатській області, з вини якого не виконується рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення сум депозиту. В свою чергу, добровільне виконання рішення є неможливим, оскільки на кошти КС «Міст» накладено арешт. Також вказує на те, що на рахунок ОСОБА_1 перераховано 11960,41 гривень.

Також 24 квітня 2019 року від представника відповідача надійшла до суду заява, у якій вона просить при ухваленні судового рішення врахувати положення частини другої статті 1070 Цивільного кодексу України та взяти до уваги те, що в кредитній спідці «Міст» процентна ставка на вимогу складає 6%.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Наявні у справі доказові матеріали свідчать про укладення між сторонами по справі договорів на розміщення депозитних коштів від 25 квітня 2003 року №004, від 25 серпня 2005 року №53, від 25 січня 2007 року №05/07 (надалі - Договори), на виконання яких позивачем було внесено на депозитний рахунок ОСОБА_2 спілки «Міст» (надалі - Спілка) грошові внески на загальну суму 35000,00 гривень в обмін на зобовязання Спілки повернути внесені на депозит кошти та сплатити вкладнику щомісячно 2,0% за користування кредитними коштами (24% річних).

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 червня 2015 року (надалі Рішення, а.с. 8-10) було присуджено до стягнення із Спілки на користь на користь вкладника грошові кошти, у звязку з неналежним виконанням відповідачем вищевказаних депозитних договорів, на загальну суму 59359,37 гривень (в т.ч. 35000,00 гривень сума неповернутого вкладу, 24359,37 гривень сума нарахованих та неповернутих відсотків).

У межах судового розгляду даної справи позивач просить стягнути з відповідача суму 30800,00 грн. відсотків за договором депозитного розміщення коштів, суму 6586,00 грн. - три проценти річних від простроченої суми та суму 26597,97 грн. інфляційних втрат від знецінення наданих у депозит грошових коштів.

Приймаючи такі доводи позивача на предмет їх відповідності нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав (частина 5 статті 1061 Цивільного кодексу України).

Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-2861цс15, від 11 травня 2016 року у справі № 6-338цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-956цс16, закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 Цивільного кодексу України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Доводи позивача про те, що у звязку з невиконання умов договорів щодо повернення суми вкладу з відповідача на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, встановленою у таких договорах (24% річних) суд вважає необґрунтованими, оскільки Договори не містять розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за договором.

Отже, для розрахунку відсотків за вкладом, який не був повернутий позивачеві після закінчення дії договору, слід застосовувати розмір процентів, що звичайно сплачується фінансовою установою за вкладом на вимогу.

У спірній по справі ситуації такий розмір відсотків складає 6% річних (заява ОСОБА_2 спілки «Міст» від 22.04.2019 №39). Інших даних за результатами судового розгляду справи не встановлено.

Таким чином, за період з 17.06.2015 року по 12.02.2019 року (дата визначена позивачем в позовній заяві) відсотки розраховуються за ставкою 6%, тобто 35000,00 грн. (сума невиплаченого вкладу) х 6 % річних х 1336 днів/365 днів = 7686,58 грн.

Крім того, згідно з приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналіз норм статтей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Крім того, згідно з висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року, провадження № 14-16цс18 приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, у тому числі і на ті, які виникли на підставі рішення суду.

Таким чином, позивач у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо виконання рішення суду має право на отримання інфляційних втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим, суд при проведенні розрахунку інфляційних витрат та 3% річних враховує дані щодо перерахування коштів позивачу по виконавчому листі від 21.02.2019 №2/303/1846/15.

Для розрахунку інфляційних втрат та 3% річних судом приймається до уваги наступні боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
59359грн17.06.201504.08.2015
58296,17грн05.08.201521.09.2015
55657,68грн22.09.201521.10.2015
54378,54грн22.10.201529.06.2016
53393,94грн30.06.201628.07.2016
52409,34грн29.07.201626.08.2016
51424,74грн27.08.201626.09.2016
50440,14грн27.09.201625.10.2016
49455,54грн26.10.201628.11.2016
48470,94грн29.11.201628.12.2016
47398,59грн29.12.201621.02.2019

Інфляційні втрати розраховуються за формулою:

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Розрахунок інфляційних втрат: за липень 2015 року: (59359х99/100)-59359 = 593,59 грн, за серпень-вересень 2015 (58296х101,48/100)-58296=862,78 грн, за жовтень 2015 (55657х98,7/100)= - 723,54, за листопад 2015 року-червень 2016 року (54378х107,8/100) = 4241,48 грн, за липень 2016 року (53393х99,9/100)-53393= -53,39 грн, за серпень 2016 (52409х99,7/100)-52409= -157,23, за вересень 2016 (51424х101,8/100)-51424= 925,63 грн, за жовтень 2016 (50440х102,8/100)-50440 = 1412,32 грн, за листопад 2016 (49455х101,8/100)-49455 = 890,19, за грудень 2016 (48470х100,9/100)-48470=436,23 грн, за січень 2017 року січень 2019 року (47398х129,08/100)-47398=13783,34 грн.

Отже, інфляційні збитки за вказані періоди складають 21 024,22 гривень.

3% річних суд розраховує за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
17.06.201504.08.9.003239.06
05.08.201521.09.6.003229.99
22.10.201529.06.28.0031 124.08
30.06.201628.07.3.003126.92
29.07.201626.08.9.003124.58
27.08.201626.09.4.003130.67
27.09.201625.10.0.003119.90
26.10.201628.11.5.003137.83
29.11.201628.12.0.003119.19
29.12.201621.02.28.0033 058.11
Всього: 1316 5 410.33

Сума 3 відсотків річних за період з 17.06.2015 року по 21.02.2019 року складає 5 410,33 гривень

Таким чином, з відповідача на користь позивача за період з 17.06.2015 по 21.02.2019 підлягає стягненню сума коштів у розмірі 34121,13 гривень (в т.ч.: 7686,58 гривень відсотки; 5410,33 гривень 3% річних, 21024,22 гривень інфляційні втрати).

Доводи представника відповідача щодо неналежного відповідача за даним позов, судом не приймаються, оскільки норми Цивільного кодексу України (статті 625) передбачають саме відповідальність боржника за невиконання (неналежне) виконання зобовязання, а не на органу виконавчої служби.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 спілки «Міст» на користь ОСОБА_1 суму 34121,13 грн. (тридцять чотири тисячі сто двадцять одна) (в т.ч.: 7686,58 гривень відсотки; 5410,33 гривень 3% річних, 21024,22 гривень інфляційні втрати).

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 спілки «Міст» на користь ОСОБА_1 409 (чотириста девять) гривень 77 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4.1. Сплачений судовий збір у сумі 358 (триста пятдесят вісім) гривень 63 копійки покласти на позивача.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

7. Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 89600, м. Мукачево, вул. Свободи, 30, РНОКПП - НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 спілка «Міст» (88000, м. Ужгород, вул. Другетів, 94, ) в сообі Мукачвіської філії кредитної спілки «Міст» (89600, м. Мукачево, вул. Горького, 34/2, ).

Суддя В.В. Кость