Справа № 310/1309/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яку уточнив, до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, мотивуючи свої вимоги наступним. 19 листопада 2011 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу 27 березня 2014 року за спільні кошти сторін була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. У звязку із зайнятістю на роботі позивач віддав всі повноваження на придбання квартири відповідачці, яка оформила договір купівлі-продажу на своє імя, правовстановлюючі документи знаходяться у неї. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, шлюбний договір не укладався. Просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 226057, виданого повторно 19 лютого 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони по справі одружились 19 листопада 2011 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2017 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19636175 від 27 березня 2014 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 163989112 від 18 квітня 2019 року у вказаних реєстрах відомості щодо обтяжень та заборони відчуження вказаної квартири відсутні.

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності із ст. 370 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є обєктом спільної сумісної власності сторін, таким, що придбаний за спільні кошти подружжя під час перебування у шлюбі, та підлягає поділу між сторонами, як обєкт спільної сумісної власності подружжя, і за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 200, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_2, 71124) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 (АДРЕСА_3, 71101) про визнання права власності на частину квартири задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_2, 71124) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_4