РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузя В.Я.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представіник ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що в результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 пасажир автомобіля «Део Ланос» д.р.н. ВС 6088 АН Вітвицька ОСОБА_6 отримала ряд тілесних ушкоджень, від яких померла в КМК ЛШМД о 02 год. 10 хв. 01.09.2015 року.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 статті 286 КК України та відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від призначеного покарання. Внаслідок загибелі ОСОБА_7 позивачам було заподіяно моральну шкоду. Позивачі дуже любили матір, постійно допомагали їй. Тепер вони стали стривоженими, втратили віру в справедливість і те, що зло може бути покараним. Замінити дітям материнську любов вже не зможе ніхто. У них з'явилося відчуття безпорадності, несправедливого покарання, що в свою чергу призводить до роздратування, постійної незадоволеності, нервової напруги.

Вони, позивачі, не можуть вийти з шокового стану, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 більше ніколи до них не повернеться, не підтримає у біді чи радості. Смерть матері та дружини позбавила їх здорового сну, радості, бажання до роботи та життя.

Відтак, просять стягнути із відповідача на користь кожного із позивачів по 500 000 грн. моральної шкоди, а всього 1500000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1500000,00 грн., а також судовий збір.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. В чергове судове засідання позивач, його представник та відповідач не прибули, про причини неявки суд не повідомили хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи документах та доказах.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 31 серпня 2015 року приблизно о 20 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Део Ланос» д.р.н. ВС 6088 АН рухаючись ним дорогою автосполучення «Київ-Чоп» у напрямку до м. Києва, при проїзді її ділянки в районі 565 км. поблизу с. Деревач Пустомитівському районі Львівської області порушив вимоги Р 1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині визначення терміну «дорожня обстановка»); Р 2 п.п. 2.3 б), д); Р 12 п. 12.1, 12.3, 12.6 г), 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись зі швидкістю 120 км/год, що є перевищенням встановленої на даній ділянці дороги швидкості 90 км/год, а також допустив при проїзді заокруглення дороги на даній ділянці дороги 107 ... 114 км/год, із моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді втручання у керування автомобілем «Део Ланос» д.р.н. ВС 6088 АН його пасажира ОСОБА_9, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля, відтак втратив контроль над його рухом, що призвело до створення аварійної ситуації і як наслідок до виїзду за межі проїзної частини та з'їзду у кювет.

Врезультаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 пасажир автомобіля «Део Ланос» д.р.н. ВС 6088 АН Вітвицька ОСОБА_6 отримала ряд тілесних ушкоджень, від яких померла в КМК ЛШМД о 02 год. 10 хв. 01.09.2015 року.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 статті 286 КК України та відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від призначеного покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України , вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок дій відповідача - позивачам заподіяно моральної шкоди і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Разом з тим, п. 2 ч. 2 вказаної статті встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. (ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачі отримали та зазнали сильних душевних та моральних страждань у зв'язку із втратою рідної людини. Кримінальне правопорушення, вчинене відповідачем призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивачів, їх сім"ї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі.

Визначаючи розмір та форми відшкодування моральної шкоди необхідно також ураховувати функції, які повинно виконувати таке відшкодування (сатисфакція, компенсаційна функція) тощо.

Згідно роз'яснень, даних в п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Враховуючи , характер дій відповідача, зокрема необережність, що призвела до ДТП, обставини заподіяння шкоди, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості суд приходить до переконання про стягнення із відповідача розмір моральної шкоди по 100000,00 грн. кожному позивачу.

Судові витрати стягнути із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 4, 10, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України , -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представіник ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судовий збір у розмірі 3000 ( три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4)

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4)

Позивач: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4)

Відповідач: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2)

Суддя В. Кузь