Справа № 159/842/19
Провадження № 2/159/563/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника Воробей О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач 13.02.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Обгрунтовує свої вимоги тим, що він на підставі ордера на житлову площу у гуртожитку № 26 від 14.11.14 р., виданого КП «Ковельбуд», є квартиронаймачем житлової площі розміром 14, 3 кв. м., що складається з 1 кімн. у гуртожитку за вказаною вище адресою. У вказаному ним житловому приміщенні фактично проживає лише він. Відповідач зареєстрований у гуртожитку за тією ж адресою, однак, там ніколи не проживав; інтересу до цього помешкання не виявляв, витрат, пов`язаних з оплатою комунпослуг чи обслуговування квартири, не ніс. Тому вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за вказаною вище адресою. Він неодноразово звертався до відповідача усно з проханням добровільно і незабарно знятись з реєстрації за вказаною вище адресою, однак, безрезультатно. На даний час відповідач не вчинив жодних дій по зняттю з реєстрації за вказаною вище адресою. Відповідач ставить його у тяжке матеріальне становище, так як витрати по оплаті комунпослуг та за обслуговування квартири покладаються на нього. Покликаючись на ст. ст. 1, 6, 9, 61, 64, 65, 71, 72 ЖК України, ст. 29 ЦК України, абз. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, зазначає, що ним було вжито всіх можливих заходів досудового врегулювання спору. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі.

Провадження у справі відкрито 13.03.19 р. у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи.

Відповідачеві копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами надіслано судом у встановленому законом порядку.

За станом на 16.05.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

У судовому засіданні позивач та його представник позов, кожен зокрема, підтримали, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві, та позивач суду додатково пояснив, що реєстрація відповідача у тій кімнаті, де проживає він, тягне за собою автоматичне нарахування плати за комунпослуги та з обслуговування квартири, що нараховується на всіх осіб, зареєстрованих у квартирі. Угода з комунпідприємством укладена лише з ним як фактично проживаючим у квартирі і нарахування провадиться на його ім`я за 2 х осіб, тобто, і за відповідача. Крім того він під час процедури приватизації квартири у цьому гуртожитку буде позбавлений можливості реалізувати таке своє право з огляду на фактичну відсутність та юридичну реєстрацію там відповідача. Просять позов задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи судом.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони зареєстровані як такі, що проживають у вказаній вище квартирі (кімнаті) гуртожитку, причому позивач на підставі ордера № 26 на жилу площу в гуртожитку від 14.11.14 р., що стверджується копією такого ордера; довідкою № 163 від 13.02.19 р., виданою РЖКП 1 (м. Ковель Волинської області).

Та обставина, що позивачеві за 2 х проживаючих у кімнаті № 46 цього гуртожитку нараховується плата за надані комунпослуги, стверджується договором № 7 099 про надання послуг від 01.09.18 р., укладеного між РЖКП 1 та позивачем; рахунками по оплаті комунпослуг на ім`я позивача та квитанціями про їх оплату ним таких послуг за, зокрема, лютий - травень 2019 р..

Як показали суду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вони тривалий час (більше року) проживають по сусідству з позивачем у тому ж гуртожитку і їм відомо, що останній проживає у квартирі АДРЕСА_2 ; ніколи вони не бачили, щоб у цій кімнаті (квартирі) проживав ще хтось, та, зокрема, відповідач. Така особа їм не знайома.

Як стверджується листом № 26 19 від 11.01.19 р. Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, відповідача під час перевірок за адресою реєстрації його місця проживання у спірній квартирі гуртожитку виявлено не було.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися для захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

За змістом ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в, зокрема, будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Як вбачається із ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується КМ України.

Ч. 1 ст. 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний вище гуртожиток знаходиться у комунальній власності та сторони є наймачами житлової площі у цьому гуртожитку.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідач є зареєстрованим у гуртожитку за вказаною позивачем адресою, однак, так як він там фактично не проживає більше 6 міс. без причин, що могли б бути оцінені і визнані судом як поважні, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою реєстрації у вказаному вище гуртожитку у відповідача відсутні; він втратив право

Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку за адресою вказаного вище гуртожитка у кімнаті (квартирі), де на законних підставах зареєстрований проживаючим позивач, відповідач порушує права позивача не тільки неприйняттям участі у оплаті нарахованих комунпослуг та плати за обслуговування гуртожитку, а й створює перешкоди у реалізації позивачем у повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів як наймача житловї площі у зазначеному вище житловому приміщенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки позовні вимоги обґрунтовані.

Даних про те, що маються будь - які перешкоди для фактичного проживання відповідача у зазначеній вище квартирі гуртожитку, немає.

Таким чином, у судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідач більше півроку не проживає у вказаній вище квартирі (кімнаті) без причин, які можна було б оцінити як поважні.

З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 9, 130, 71, 72, ч. 1 ст. 61 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловою площею у кімнаті *квартирі) АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайсуд Волинської області у строки та в порядку згідно ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник позивача Воробей Оксана Володимирівна, адреса: АДРЕСА_5 С АДРЕСА_6 Бандери, 5.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , прож. за адресою: АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області. Юридична адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 73, код ЄРДПОУ 04051313.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 24.05.19 р..