КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №373/2057/18 Головуючий у І інстанції - Опанасюк І.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/7522/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цьоми Руслана Анатолійовича на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом,мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2015 року, близько 02 години. 25 хв. по вул . І. Мазепи в м. Переяслав - Хмельницький Київської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з ОСОБА_2 , який рухався по вул. Шевченка в м. Переяслав - Хмельницький Київської області на велосипеді.

Зіткнення автомобіля ВАЗ 21121 та велосипеда відбулось на перехресті вулиць Т. Шевченка та І. Мазепи, при цьому вул. Шевченка, по якій рухався велосипедист є головною по відношенню до вул. І. Мазепи, по якій рухався автомобіль ВАЗ.

Внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді саден лоба, перелому діалізів обох ключиць зі зміщенням відламків, уламкового перелому діафіза лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відламків.

За фактом дорожньо - транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Розмір матеріальної шкоди завданої позивачу становить 27 823,55 грн., яка складається з затрачених на лікування грошових коштів та вартості велосипеда.

В обґрунтування наявності моральної шкоди позивачем зазначено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди змінився нормальний ритм його життя.

ОСОБА_2 пережив емоційний стрес який супроводжувався почуттям тривоги, розгубленості та страху.

Розмір компенсації за завдану моральну шкоду позивач оцінив в 300 000 грн.

Просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача - ОСОБА_2 , 27823,55 грн. майнової шкоди та 300000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 19653,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в частині стягнення моральної шкоди зі 100000 грн. на 5000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що розрахунок, який надав позивач в обґрунтування моральної шкоди являє собою лише перелік моральних страждань, які нічим він не підтверджує, зокрема позивач не довів як саме дії відповідача вплинули на те, що у нього порушились нормальні життєві зв`язки, як саме порушились відносини з оточенням, яким чином зруйнувались системи цінностей та як саме відбулась негативація світогляду.

Зазначає, що потерпілий являється інвалідом дитинства, що само по собі вказує на те, що він потребує певної реабілітації.

Крім цього, позивачем не було проведено психологічної експертизи, яка б вказала на психологічний стан потерпілого та які він отримав моральні страждання внаслідок ДТП.

Відповідач визначає моральну шкоду лише в розмірі 5000 грн., а майнову в сумі 19653,55 грн., оскільки 5000 грн. відповідач вже відшкодував.

Звертає увагу, що шкоду він заподіяв не навмисно, тобто він взагалі не мав умислу заподіяти ОСОБА_2 тілесні ушкодження і це також необхідно було враховувати під час визначення розміру моральної шкоди.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, який обґрунтовував тим, що суд першої інстанції частково задовольнив його вимоги, оскільки з 300000 грн. які він просив, суд присудив лише 100000 грн.

Це вказує на те, що судом першої інстанції бралися до уваги, як його докази так і докази відповідача.

Вважає, що посилання відповідача на заподіяння шкоди в сумі 5000 грн. є невірними, неспіврозмірними та такими, що не ґрунтуються на доказах по справі.

Просив, залишити рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2015 року, близько 02 год. 25 хв. по вул. І. Мазепи в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ-21121, д.н.з. НОМЕР_2 , допустив зіткнення з ОСОБА_2 , який рухався по вул. Шевченка в м. Переяслав-Хмельницький Київської області на велосипеді.

Зіткнення автомобіля ВАЗ-21121, д.н.з. НОМЕР_2 та велосипеда відбулось на перехресті вулиць Т. Шевченка та І. Мазепи, при цьому, вул. Шевченка, по якій рухався велосипедист є головною по відношенню до вул. І. Мазепи, по якій рухався автомобіль ВАЗ-21121.

Внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді саден лоба, перелому діалізів обох ключиць зі зміщенням відламків, уламкового перелому діафіза лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відламків.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідач визнав та готовий відшкодувати майнову шкоду у розмірі 19 653,55 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 19 653,55 грн. матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з наданих позивачем доказів матеріальних витрат на лікування, заперечень відповідача в частині відшкодування 5 000 грн., що підтверджується копією розписки, а також відсутності доказів пошкодження велосипеда до стану непридатного для використання.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., суд першої інстанції керувався принципом розумності та справедливості, а також тим, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, якому встановлена ІІ група інвалідності, а 08 жовтня 2018 року під час повторного огляду позивача МСЕК для відновлення працездатності, йому рекомендовано ДДН та лікування у психіатра, що є підтвердженням необхідності психологічної реабілітації внаслідок психологічної травми.

З висновками суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства. Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розміром моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 19653,55 грн., а згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В цій частині рішення суду першої інстанції відповідач не оскаржив.

Що стосується моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Згідно з п.п.9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування макрельної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Суд першої інстанції вважав доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачу та наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку.

Визначаючи розмір стягнення суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди в сумі 100 000 грн. та вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 10 000 грн. Саме такий розмір відшкодування на думку колегії суддів компенсує тривалість та характер моральних страждань яких зазнав позивач в зміні звичайного способу життя.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цьоми Руслана Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба