Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1851/18
Провадження 2/382/134/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

Встановив:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, в котрій зазначено, що 4 вересня 2018 р. їх спільній з відповідачем доньці ОСОБА_4 виповнилося 18 років. З 1 вересня 2017 р. донька навчається на денній формі навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, в зв"язку з чим не має джерел доходу та вимушена перебувати на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач є працездатною особою, проте, матеріальної допомоги на утримання доньки він не надає, хоча може її надавати. Відповідач працює у ТОВ "Манад", має на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1. Вона не може повністю забезпечити доньку матеріально, оскільки перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта з 30.01.2007 р. з діагнозом: хронічна хвороба нирок, хронічний гломеруконефрит ізольований сечовим синдромом, хронічна недостатність II ст. Разом з тим, у зв"язку з навчанням доньки, вона щорічно сплачує за її проживання у гуртожитку 5720 грн., а також сплачує щорічно за навчання доньки 18050 грн. Крім того, несе витрати по оплаті проїзду доньки до місця навчання та купує одяг, продукти харчування. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до закінчення донькою навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 р. відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши, що до досягнення дочкою 18 років відповідач сплачував аліменти, а на даний час відмовляється надавати матеріальну допомогу. Позивачка витрачає кошти на оплату проїзду доньки до навчального закладу, на придбання одягу, продуктів харчування, на оплату навчання та проживання у гуртожитку. Від повторного шлюбу має малолітню дитину-сина Назара, ІНФОРМАЦІЯ_1 Оскільки позивачка має хворобливий стан здоров"я, займається веденням домашнього господарства, вихованням малолітньої дитини, то тягар матеріального забезпечення сім"ї взяв на себе її чоловік ОСОБА_5 Останній дбає також про те, щоб позивачка, як матір допомогала матеріально своїй доньці від першого шлюбу. Проте, вважає, що батьківський обов"язок по утриманню повнолітньої доньки повинен нести також і відповідач.

Відповідач в судовому засіданні просив у позові відмовити, а також зазначив, що позивачка в обгрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що він є працездатною особою, в той час як остання не може працювати внаслідок хвороби. Вважає, що факт відсутності у позивачки групи інвалідності свідчить про те, що вона є працездатною і може утримувати доньку. Договір про надання освітніх послуг та квитанції про сплату коштів за навчання та проживання у гуртожитку не є належними та допустимими доказами, які свідчать, що саме позивачка несе витрати на утримання спільної доньки на період її навчання. З договору № Марк-17012б від 10.08.2017р. вбачається, що він укладений між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та ОСОБА_5, з яким позивачка уклала шлюб 21 грудня 2007 року. Виходячи із положень договору та положень цивільного законодавства, позивачка не є стороною по договору, правові наслідки укладення цього договору для неї не настали, та позивачка не здійснює виконання цивільних прав та обовязків в межах зазначеного договору. Як вбачається із квитанцій про сплату коштів за навчання та проживання в гуртожитку, у квитанціях відсутні будь-які дані щодо позивачки як платника цих коштів, а відтак твердження позивачки, що саме вона здійснює виконання вказаного договору шляхом сплати коштів на навчання та проживання дочки ОСОБА_6 не підтверджено належними і достовірними доказами. Наявність у нього нерухомого майна на праві власності не може бути критерієм для визначення розміру аліментів, оскільки він придбав квартиру у 2011 році, а у 2017, у 2008 р. будь-якого нерухомого майна, вартісний критерій якого перевищує встановлений п.п. 3-2 ч.1 ст. 182 СК України не придбавав. Разом з тим, позивачка за період 2016 -2018 років систематично, двічі на рік виїжджає по туристичним путівкам до різних країн, що свідчить про те, що у неї є кошти, але остання ставить не матеріальне забезпечення доньки, а свій власний дороговартісний відпочинок за кордоном. Позивачка постійно користується автомобілем марки Chevrolet Cruze, який зареєстровано на її чоловіка - ОСОБА_5 та був придбаний ним по договору купівлі-продажу від 22.11.2015р. Xo214212-Y05408 вартістю 415800,00грн. а відтак є спільною власністю подружжя. Використання позивачкою автомобіля для пересування по м. Яготин, свідчить про наявність у неї додаткових коштів на утримання автомобіля, а відтак витрачені позивачкою кошти на утримання автомобіля свідчать про наявність у неї коштів, які остання використовує для забезпечення саме власних потреб, при цьому ігноруючи інтереси дитини. Вищезазначене, спростовує всі твердження позивачки про відсутність коштів на матеріальне утримання дитини. Сукупність вказаних обставин свідчить, що позивачка взагалі не виконує своїх обовязків спрямованих на утримання повнолітньої дитини при цьому у порущення принципу рівності, має намір перекласти виключно на мене матеріальне утримання дитини, при цьому самоусунувщись від виконання своїх обовязків. Після припинення з позивачкою шлюбних відносин, він постійно і систематично надавав необхідну матеріальну допомогу, у тому числі сплачував аліменти та виконавче провадження про стягнення з нього аліментів закінчене без наявності у нього будь-якої заборгованості по аліментах. На даний час він проживає сімєю з ОСОБА_7, з якою уклав шлюб 28.11.2011р. Від даного шлюбу у них є спільна дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 На даний час неповнолітня донька ОСОБА_8 навчається в першому класі Яготинського НВК «Спеціалізована школа -загальноосвітня школа І-ПІ ступенів №3», яку він також зобовязаний утримувати та яка також потребує матеріальної підтримки. Син від попереднього шлюбу його дружини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час навчається в Університеті державної фіскальної служби України, спеціальність «фізична культура і спорт», та плата за навчання складає 33545,67 грн. що становить 84646,89грн. в рік. Він, як чоловік своєї дружини, та в силу поваги до своєї сімї, зобовязаний брати участь як у виховані так і в утримані сина своєї дружини, у звязку з чим надає матеріальну допомогу, у т.ч. повязану із навчанням, що підтверджуються банківськими квитанціями, згідно яких за 2017р. на сплату за навчання витрачено сімейних коштів в сумі 3780,00 грн., на сплату за проживання в гуртожитку витрачено 2200,00 грн. а всього 5980,00 грн. За 2018 рік на сплату за навчання витрачено 8104,45 грн. та 5200,00 грн. за проживання в гуртожитку. На даний час, розмір його щомісячного доходу становить 3800,00 грн. у вигляді заробітної плати, шо підтверджується довідкою №15 від 19.12.2018р. виданою ТОВ «МАНАД», розмір його доходу у вигляді заробітної плати за 2017р. становив 33149,00 грн. та за 9 місяців 2018р. 35126,36 грн. Інших доходів, крім заробітної плати в розмірі 3800,00 грн., що він отримує в ТОВ «МАНАД» у нього немає, грошових коштів на банківських рахунках, у т.ч. будь-яких депозитів в установах банків не має. Зважаючи на вищевикладене єдиним джерелом доходу є заробітна плата та розміру його доходу недостатньо навіть на виконання своїх обовязків перед своєю сімєю. Просив у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз"яснення, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В судовому засіданні установлено, що сторони від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_4, (копія свідоцтва про народження, а.с. 18). 4 вересня 2018 року ОСОБА_4 виповнилось 18 років, (копія паспорту, а.с.17). З 11 вересня 2017 р. ОСОБА_4 навчається на денній формі за спеціальністю маркетинг в Національному університеті біоресурсів і природокористування України та вартість за рік навчання становить 18 050 грн., загальна вартість навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем "Бакалавр" складає 72 200 грн., (Договір № Марк-17012б, укладений 10 серпня 2017 р. між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та ОСОБА_5, а.с. 14-15). З додаткової угоди до вказаного договору (а.с. 107) вбачається, що вартість навчання з першого семестру 2018-2019 рр. збільшилася та складає за один навчальний рік -20 500 грн. Донька сторін не має ніяких джерел доходу та перебуває на повному утриманні матері. З квитанцій (а.с. 7-12) вбачається, що ОСОБА_4 сплачено за навчання: 18.12.2017 р. - 9 025 грн., 29.05.2018 р. -9 025 грн., 01.10.2018 р.- 1225 грн., 26.12.2018 р.-10 250 грн., сплачено за проживання в гуртожитку: 13.03.2018 р. - 500 грн., 27.08.2018 р.- 5 720 грн. Позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 та вони мають спільного сина ОСОБА_10, 16 травня 2008 р, (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 6, копія свідоцтва про народження, а.с. 113). ОСОБА_2 не працює, перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта з 30.01.2007 р. з діагнозом: хронічна хвороба нирок, хронічний гломеруконефрит ізольований сечовим синдромом, хронічна недостатність II ст., (витяг з трудової книжки, а.с. 109-112, довідка КЗ ЯЦПМСД, а.с.16). Відповідач з 15.09.2017 р. працює в ТОВ "Манад" начальником відділу залізничної логістики, отримує заробітну плату, розмір якої за період з 1 квітня 2018 р. по 30.09.2018 р. та за період з липня 2018 р. по листопад 2018 р. склав 23 726, 36 грн., (довідки ТОВ "ОСОБА_9, а.с. 31, 52). Загальна сума отриманого відповідачем доходу за 2017 р. складає 33149, 22 грн., за 2018 р.-35126, 36 грн., (Індивідуальні відомості про застраховану особу, а.с.50). Від шлюбу з ОСОБА_7 відповідач має малолітню доньку ОСОБА_8, копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про народження, а.с. 53-54), яка перебуває на його утриманні. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, в зв"язку з чим з нього на утримання повнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, що буде відповідати потребам позивачки та реальним фінансовим можливостям відповідача, і забезпечить баланс між правом повнолітньої дитини на утримання та обов'язку батька надавати таке утримання в межах його реального доходу.

Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги наступне.

Так, відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров"я, отримує щомісячний дохід у виді заробітної плати, має власне житло та на даний час, як зазначив у судовому засіданні відповідач, його заробітна плата зросла до 5500 грн.

Заперечення відповідача в тій частині, що позивачка має можливість повністю забезпечувати доньку за рахунок коштів свого чоловіка, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_4, а в силу ст. 198 СК України обов"язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги покладається на їх батьків.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_4 не працює, навчається та потребує матеріальної допомоги батьків, проте, матеріальна допомога дитині надається лише з боку матері.

Разом з тим, відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка навчається.

З його пояснень даних в судовому засіданні, відзиву на позовну заяву витікає, що таку допомогу він надає дитині від попереднього шлюбу своєї дружини. Відповідач пояснив суду, що його дружина не зверталася до колишнього чоловіка з питання надання матеріальної допомоги сину, який також навчається.

Враховуючи, що у відповідача є на утриманні неповнолітня дитина, стан його здоров"я, розмір його доходу, який на даний час збільшився, суд вважає, що на утримання повнолітньої доньки з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, а решту вимог знаходить безпідставними.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 80, 89, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141,182,198-200 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, працюючого у ТОВ "Манад" , с. Засупоївка Яготинського району Київської області, вул. Центральна, 34, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року, на час навчання. Стягнення аліментів припиняється з припиненням навчання або в разі досягнення особою, на користь котрої стягуються аліменти, двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення у межах стягнення суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 784 (сімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.