П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року місто Київ

справа № 369/8712/18

провадження №22-ц/824/5509/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Київобленерго»

відповідачі - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», подану адвокатом Гучок Віктором Володимировичем

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Дубас Т.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 грудня 2016 року між ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 укладено договір користування електроенергією № 200997925.

20 березня 2018 року, під час перевірки дотримання споживачем «Правил користування електроенергією для населення», працівниками ПрАТ «Київобленерго» за адресою : АДРЕСА_1, в присутності представника споживача ОСОБА_2 (власника квартири) зафіксовано самовільне підключення електроустановки струмоприймачів до електромережі постачальника, пошкодження пломби енергопостачальної організації.

Працівниками ПрАТ «Київобленерго» складено Акт про порушення, який був підписаний представником районного підрозділу та громадянином ОСОБА_2

Враховуючи те, що укладаючи договір про користування електричною енергією ОСОБА_2 знав, те що ним не подавалася заява про приєднання електроустановки певної потужності з переліком необхідних документів, не здійснено оплату вартості придання та не повідом позивача, чим ввів останнього в оману з метою укладання спірного договору.

Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України просив суд визнати недійсним Договір користування електричною енергію від 14 грудня 2016 року, який укладений між ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Київобленерго» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПрАТ «Київобленерго» - адвокат Гучок В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не повністю дослідив докази та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення з недотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що укладаючи договір про користуванням електричною енергією відповідач знав те, що він не подавав заяву про приєднання електроустановки, не здійснював оплату вартості такого приєднання та не повідомляв позивача, чим увів ПрАТ «Київобленерго» в оману з метою укладення спірного договору.

До суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу ПрАТ «Київобленерго» залишити без задоволення, а рішення першої інстанції в силі.

Вважає, судом було повно з'ясовано та доведено всі обставини справи та вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

На його думку, в апеляційній скарзі позивачем не зазначено в чому полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Вважає, що договір про надання електричної енергії розроблений та поданий йому на підпис самим позивачем, а тому посилання позивача є недоведеними, а тому відсутні підстави вважати, що він ввів ПрАТ «Київобленерго» в оману.

Після подання позовної заяви позивач надалі продовжував виконувати умови укладеного договору, а також запропонував та виконав додаткову послугу пов'язану з виконання умов договору, а саме установив два нових тарифних електролічильника, що підтверджується Актом технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії. Крім цього, зазначає, що він оплатив всі послуги пов'язані із установленням, параметризацією та пломбуванням цих електролічильників.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 14 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено Договір користування електричною енергією № 200997925.

Відповідно до п. 1 договору енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності 10 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

20 березня 2018 року, під час перевірки дотримання споживачами ПКЕЕН, працівниками позивача за адресою: вул. Святоюріївська, 38, с. Святопетрівське, зафіксовано самовільне підключення електроустановки струмоприймачів до електромережі постачальника, пошкодження пломби енергопостачальної організації, про що складено акт про порушення № К 039713.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, регулювання відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, на час виникнення спірних правовідносин визначали Закон України від 16 жовтня 1997 року №575/97-ВР «Про електроенергетику», ПКЕЕ та Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357(далі -ПКЕЕН) - у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 ПКЕЕН побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулювали ПКЕЕ (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

За пунктом 1.6 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Порядок укладання договору про постачання електричної енергії передбачено у пунктах 5.1-5.4 ПКЕЕ.

Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору.

Згідно з пунктом 11.2 ПКЕЕ електропередавальна організація зобов'язана приєднувати до своїх електричних мереж електроустановки споживачів з дотриманням вимог законодавства України.

Вимоги ПКЕЕ кореспондуються із загальними вимогами цивільного законодавства у сфері договірного регулювання.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не було надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження того що Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та ОСОБА_2 при укладенні спірного договору були порушені вимоги ст. 203 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам матеріального закону.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових підстав.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона не заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в ману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір про користування електричною енергією укладений між позивачем та ОСОБА_2 вчинений під впливом обману, стороною позивача у передбаченому у ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 22 серпня 2016 року звернувся до ПрАТ «Київобленерго» із заявою про приєднання електроустановки фізичної особи, а тому, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 свідомо замовчував відсутність факту не підключення його установки до електромереж.

Сам по собі факт не проведення оплати послуг приєднання не може бути підставою для визнання договору недійсним з підстав укладення його внаслідок обману.

Доводи апеляційної скарги висновків суд першої інстанції не спростовують, оскільки є аналогічними за змістом позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому відхиляються судом.

Отже, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», подану адвокатом Гучок ВікторомВолодимировичем, - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус