печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

за участю представника позивача - Арсоєва Р.Т.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Скіф» до ОСОБА_4, про визнання векселів такими, що не мають вексельної сили, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді від 15 лютого 2018 року відкрито провадження, а розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз'яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, а до проведення підготовчого засідання представник відповідача подав клопотання про передачу даної цивільної справи за підсудністю.

Вбачається, що позивачем обґрунтовано підсудність даного цивільного спору саме за Печерським районним судом міста Києва з підстав того, що договір про відступлення вимоги та Додаткова угода до нього укладені на території України.

Позивач також посилається на норми ст. 497, ч. 10 ст. 28 ЦПК України, п. 8 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також Договір застави від 11 жовтня 2016 року, у якому вказано зареєстроване місце проживання відповідача - АДРЕСА_1, а відтак Печерським районним судом міста Києва відкрито провадження у вказаній справі.

Однак, в ході проведення підготовчих дій встановлено, що дана цивільна справа не підсудна Печерському районному суду міста Києва, адже, відповідачем у даній справі є громадянин Російської Федерації ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

За ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч. 2 та 3 цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцем знаходженням його майна або за останнім зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Однак, в даному випадку зазначена вище норма ЦПК України (останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування в Україні відповідача) не підлягає застосуванню, враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 1.2 Порядку реєстрації місця проживання або місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідки про звернення за захистом в Україні.

Тому, Договір застави від 11 серпня 2016 року, у якому вказано місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 не може бути підтвердженням місця його реєстрації, оскільки є неналежним для цього документом.

Крім вказаного, громадянин РФ ОСОБА_4 має місце проживання в Україні - квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується доданими до клопотання відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Окрім того, вбачається, що позивачем було подано до Печерського районного суду міста Києва позов до ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, справі присвоєно єдиний унікальний номер № 757/76516/17-ц, а відповідно до ухвали зазначеного суду від 28 березня 2018 року вказаний позов передано на розгляд до Миронівського районного суду Київського області (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Першотравнева, буд. 3).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-14, 30-32, 197, 200, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Скіф» до ОСОБА_4, про визнання векселів такими, що не мають вексельної сили - задовольнити.

Цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Скіф» до ОСОБА_4, про визнання векселів такими, що не мають вексельної сили передати за підсудністю до Миронівського районного суду Київської області (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Першотравнева, 3).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 квітня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець