Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 400/200/15-ц

провадження № 61-20592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Гайсюка О. В., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго» (далі - ПАТ «Кіровоградобленерго») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за спожиту електричну енергію.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, що постачається до будинку АДРЕСА_1.

Станом на 22 січня 2015 року за вищезазначеним будинком обліковується заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1 253,03 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2016 року у складі судді Шаєнко Ю. В. позовні вимоги ПАТ «Кіровоградобленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кіровоградобленерго» 1 253,03 грн заборгованості за спожиту електричну енергію.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов'язаний сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію, яка обліковується за його будинком, відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2016 року змінено в частині визначення розміру стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кіровоградобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 32,35 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не довів факту порушення відповідачем зобов'язань та наявність боргу у розмірі, зазначеному у позові, оскільки відповідач відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) розмір заборгованості спростував.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року ПАТ «Кіровоградобленерго» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, врахувавши висновок судово-економічної експертизи, суд не звернув увагу на покази свідків, які є працівниками ПАТ «Кіровоградобленерго» та пояснили механізм і порядок нарахування відповідачу заборгованості за користування електроенергією.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_3 подав заперечення, в яких просив залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Надходження справи до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 400/200/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії, яка постачається до будинку АДРЕСА_1 на підставі договору від 22 січня 2015 року № 1402271.

До цього електропостачання будинку здійснювалося на підставі договору, укладеного 01 листопада 2006 року між батьком споживача (спадкодавцем) ОСОБА_4, який помер у 2008 році, та ПАТ «Кіровоградобленерго».

Облік електропостачання здійснювався трифазним електролічильником № 04010187 тип А 1200-10R4П.

Енергопостачальник постачав електричну енергію за (зонним) регульованим тарифом (в години максимального навантаження енергосистеми; у напівпіковий період; у період нічного мінімального навантаження енергосистеми), а споживач оплачував вартість спожитої електричної енергії, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок енергопостачальника.

Відповідно до висновків судово-економічної експертизи від 31 серпня 2015 року, проведеної у ході розгляду справи ПП «Науково-дослідна-лабораторія судових експертиз», фактична заборгованість споживача ОСОБА_3 перед енергопостачальником складає 32,35 грн.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання електричної енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), врахувавши висновки проведеної у ході розгляду справи судово-економічної експертизи та, встановивши, що у споживача ОСОБА_3 наявна заборгованість перед енергопостачальником у розмірі 32,35 грн, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

Висновки судово-економічної експертизи від 31 серпня 2015 року позивач не спростував, що є його процесуальним обов'язкам (статті 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до оцінки доказів, зокрема, показів свідків, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у редакції, що діяла на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Посилання у скарзі на те, що апеляційний суд, вирішуючи спір, надав перевагу висновку експерта, у якому наведені помилкові розрахунки спожитої відповідачем електроенергії без урахування середньомісячного споживання ним електроенергії, є безпідставними, оскільки зазначений висновок є одним із доказів у справі (стаття 57 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами) та оцінений судом у сукупності з іншими доказами.

При цьому, апеляційний суд зауважив, що розбіжності у розмірі боргу за спожиту електричну енергію, визначені сторонами, виникли у зв'язку з тим, що постачальник застосовував при його визначенні розрахунковий період від одного контрольного заміру показників приладу обліку споживача до іншого контрольного заміру, у результаті чого розрахунковий період перевищував календарний місяць, що суперечить нормам пунктів 20, 31 Правил користування електричною енергією для населення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат