ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/815/19 Справа № 200/7369/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 30.05.2007 року уклали кредитний договір № DNP0G200000021. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 9980,00 доларів США на термін до 30.05.2037 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.03.2015 року має заборгованість - 27518,59 доларів США, яка складається з наступного: - 7621,56 доларів США - заборгованість за кредитом; - 5641,97 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1437,12 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 11497,24 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: -10,80 доларів США штраф (фіксована частина); -1309,89 доларів США штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27518,59 доларів США, що за курсом 23.14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.03.2015 року складає 636779,94 грн. за кредитним договором № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, та судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року в розмірі 17255,71 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення становить 448475 грн. 90 коп.; вирішено питання стосовно судових витрат; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що повне погашення заборгованості мало відбутися не пізніше 30 травня 2037 року, банк звернувся до суду з даним позовом 08 квітня 2015 року, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного строку до моменту подачі позовної заяви, а саме з 08 квітня 2012 року по 08 квітня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, оскільки воно було прийнято внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 30.05.2007 року уклали кредитний договір № DNP0G200000021.

Згідно вказаного договору (розділ 7. Особливі умови) позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії розмірі 9980,00 доларів США на термін до 30.05.2037 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 23 по 30 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 123,90 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 6461 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ і № DNP0G200000021 від 30.05.2007 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються слідуючим чином: 1. Погашення заборгованості за Кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 2. Погашення заборгованості за Основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту). 3. За наявності поточних зобовязань за Кредитом на початковий внесок дострокове погашення кредиту на початковий внесок у межах суми заборгованості. 4. При відсутності поточних зобовязань по Кредиту на початковий внесок дострокове погашення Основного кредиту у межах суми заборгованості.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В матеріалах справи також наявний кредитний договір № DNP0G100000021 від 30.05.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1.

Згідно вказаного договору (розділ 7. Особливі умови) позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії розмірі 53720 доларів США на термін до 30.05.2037 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 23 по 30 число кожного місяця.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходи з того, що строк позовної давності за тілом кредиту не сплив (строк дії договору встановлено до 30.05.2037 року), заборгованість по кредиту становить 7621,56 доларів США, згідно наявних у справі доказів.

Розраховуючи заборгованість по відсоткам, суд скористався наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, врахувавши нараховану суму відсотків за останні три роки перед зверненням з позовом до суду, тобто починаючи з квітня 2012 року, оскільки основна сума боргу за цей час не змінювалась.

Таким чином, починаючи з квітня 2012 року по квітень 2015 року заборгованість відповідача за відсотками склала 2756,93 доларів США.

Таким же чином, виходячи із розрахунку заборгованості за комісією, наданою позивачем, та врахувавши нараховану суму комісії за останні три роки, суд прийшов до висновку, що сума комісії, яка підлягає стягненню з відповідача становить 698,60 доларів США.

Що стосується штрафів, то позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафу, а вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково за рік, що передував зверненню з позовом до суду, тобто з 08 квітня 2014 по 08 квітня 2015 року.

Таким чином, починаючи з квітня 2014 року по квітень 2015 року заборгованість відповідача за пенею склала 6187 доларів США 62 центи.

Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 17255,71 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в кредитному договорі, проте останній ухилився від виконання своїх зобовязань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з унесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Таким чином, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Такий правовий висновок викладено у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), відступивши від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року №6-249цс15).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково не застосований строк позовної давності до основних вимог щодо сплати суми кредиту, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки строк позовної давності за тілом кредиту не сплинув.

Судом першої інстанції ухвалюючи рішення по даній справі вірно застосований закон до врегулювання спірних правовідносин, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_3