Справа № 570/5844/18
Номер провадження 2/570/478/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Дзюбишиної І.Ю.

представника позивачки - ОСОБА_2

позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1. В будинку зареєстрований відповідач, який з 2006 в будинку не проживає. Відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги, не здійснює поточного ремонту, не користується житлом. За таких умов позивачка звернулася до суду з даним позовом та покликаючись на ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить суд його задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Позивачка позов підтримала та пояснила суду про те, що відповідач з 2006 року проживає за межами України. З того часу він будинком не користується. Останній раз приїздив два роки тому з метою відвідання позивачки, ніякої допомоги на утримання будинку не надавав, будинком не користувався. В останнє судове засідання позивачка не з'явилася, згідно поданої заяви позов підтримує, просить його задоволити та продовжити розгляд справи без її участі.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є власницею житлового будинку АДРЕСА_1.

В будинку зареєстрований відповідач, який з 2006 року в будинку не проживає.

Факт відсутності відповідача підтверджується наданими актами, затвердженими сільським головою Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Олійником М., що складені комісією працівників сільської ради від 22.09.2015 року; 15.06.2018 року, 21.09.2018 року, згідно яких відповідач протягом тривалого часу (зокрема, з 2006 року і на даний час) за місцем реєстрації, а саме - АДРЕСА_1, не проживає.

Даний факт також підтверджується і показаннями свідка - ОСОБА_6 (сусідки), яка пояснила, що протягом останніх двох років відповідача вона в будинку не бачила. Відповідач не проживає в будинку позивачки тривалий час.

Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач з 2006 року не користувався будинком, не сплачував за житлово-комунальні послуги, не користується цим будинком і на даний час, його особисті речі в будинку відсутні.

Суд вважає доречним застосування положень ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Чинне законодавство дає ще й інше розуміння поняття «місце проживання», під яким слід розуміти адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Від місця проживання законодавець відмежовує «місце перебування», тобто адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані, в тому числі, й зі зняттям з реєстрації місця проживання.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином в ході розгляду справи були встановлені обставини, які дають підстави для задоволення заявленого позову. Судом встановлено, що відповідач втратив право на користування житлом позивача.

Зважаючи на наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як того вимагає ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним.

Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачкою вимог. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї ж.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити повністю.

ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП суду невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканка: АДРЕСА_1)

Відповідач: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП суду невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1)

Суддя Красовський О.О.