Номер провадження: 22-ц/813/1887/19
Номер справи місцевого суду: 497/1579/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю « УМ Факторинг»,

особа, дії якої оскаржуються: Державний виконавець Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івашинський В.І.,

боржник: ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - адвоката Макєєва Віталія Миколайовича на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 30.10.2018 року, постановлену суддею Кравцовою А.В,

встановив:

13.09.2018 року представник ТОВ «УМ Факторинг» звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії Державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івашинського В.І. щодо ухвалення ним 14.04.2017 року постанови про повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 10.12.2015 року Болградським районним судом Одеської області про примусове виконання рішення суду у цивільній справі №497/2636/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» було стягнуто за рішенням суду 437684,50 грн. в якості страхового відшкодування.

В обґрунтування своєї скарги представник ТОВ «УМ Фактоинг» зазначав, що 10.12.2015 року Болградським районним судом видано виконавчий лист про примусове виконання рішення по цивільній справі № 497/2636/15-ц. На підставі Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21.12.2016 року укладеного між ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група» і ТОВ « Ум Факторинг», до позивача перейшло право вимоги по виконавчому листу № 497/2636/15-ц. 04.09.2018 року після отримання витягу про стан виконавчого провадження представнику ТОВ «Ум Факторинг» стало відомо, що 14.04.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Підставою для повернення стало те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Так представник ТОВ «Ум Факторинг» зазначав, що з витягу про стан виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець ігноруючи вимоги чинного законодавства, надані йому численні права Законом України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий документ стягувачеві. Повертаючи виконавчий лист без виконання всупереч наявності у боржника майна, є грубим порушенням прав та законних інтересів стягувача по виконанню провадження.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 30.10.2018 року скаргу ТОВ «УМ Факторинг» було повернуто позивачу.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку представник ТОВ «УМ Факторинг» адвокат Макєєв В.М.

В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу представник ТОВ «УМ Факторинг» адвокат Макєєв В.М. обґрунтовує тим, що районний суд прийшов до помилкового висновку про те що ТОВ «УМ Факторинг» не є стороною виконавчого провадження, а тому не має право звертатися до суду, оскільки ТОВ «УМ Факторинг» надало суду копію Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21.12.2016 року та витягу з акту прийому - передачі справ відносно боржника. Отже апелянт вважає, що на підставі договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21.12.2016 року, до ТОВ «Ум Факторинг» на підставі 512- 514 ЦК України перейшло права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Крім того адвокат Макєєв В.М. звертає увагу на тре, що діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено повернення скарги без її розгляду, а також тільки у судовому засіданні суд мав з'ясувати наявність або відсутність права ТОВ «УМ Фактоинг» на звернення зі скаргою.

Учасники справи до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи, а тому суд розглянув справу за відсутності учасників справи, що не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Повертаючись скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того що скаргу подано не стороною виконавчого провадження, а тому вона не підлягає розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду виходячи з наступного.

Судом правильно встановлено, що скарга на дії державного виконавця подана не стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» не є стороною виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК» «Українська страхова група» 437684 грн. 50 коп., то у нього відсутні процесуальні повноваження щодо подання скарги.

Доводи апеляційної скарги, що на підставі Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21.12.2016 року укладеного між ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група» і ТОВ «Ум Факторинг», до позивача перейшло право вимоги по виконавчому листу № 497/2636/15-ц, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що ці обставини мають значення при вирішення питання про заміну сторони у виконавчого провадженні у відповідності до ст. 442 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено повернення скарги без її розгляду, а також тільки у судовому засіданні суд мав з'ясувати наявність або відсутність права ТОВ «УМ Фактоинг» на звернення зі скаргою, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт, як вже вказано, не мав повноважень звернення до суду, а тому його доводи не можуть перевірятися у судовому засіданні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - адвоката Макєєва Віталія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 30.10.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.04.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева