Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 172/1341/16-ц

провадження № 61-3330св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - сільськогосподарський кооператив «Маяк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Придніпровська товарна біржа, Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу сільськогосподарського кооперативу «Маяк», в особі ліквідатора Козаченка Володимира Михайловича, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., від 10 липня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року сільськогосподарський кооператив «Маяк» (далі - СК «Маяк»), в особі ліквідатора Козаченка В. М., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Придніпровська товарна біржа, Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про витребування майна у недобросовісного набувача, припинення права власності, визнання права власності на майно та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що Господарським судом Дніпропетровської області за заявою кредитора - Управління пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області розпочато процедуру ліквідації банкрута СК «Маяк». 26 квітня 2016 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року Козаченка В. М. призначено ліквідатором банкрута. На підставі отриманої інформації з відкритих джерел ліквідатору стало відомо, що об`єкти нерухомості, які знаходяться по АДРЕСА_1 (будівлі зерноскладу мехтоку, склад для збереження зерна мехтоку) належать відповідачу. Підставою для виникнення права власності відповідача був біржовий договір від 17 вересня 2004 року, укладений на Придніпровській товарній біржі між ВДВС Васильківського РУЮ та ОСОБА_1 . Однак біржовий договір не міг бути підставою для державної реєстрації права власності, оскільки посадовими особами державної виконавчої служби порушено вимоги чинного законодавства під час реалізації майна СК «Маяк», відсутні документи, які б підтверджували факт реалізації майна та перерахування коштів на рахунок ДВС.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд витребувати вищевказане нерухоме майно у відповідача, припинити його право власності на спірне майно, визнати право власності на це майно за СК «Маяк» та зобов`язати Васильківську райдержадміністрацію Дніпропетровської області внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області, у складі судді Битяка І. Г., від 09 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог СК «Маяк», в особі ліквідатора Козаченка В. М.,відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем. Ліквідатор СК «Маяк» мав можливість довідатись про порушення майнових прав кооперативу після порушення процедури ліквідації та виконання обов`язку щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 рокуапеляційну скаргу СК «Маяк», в особі ліквідатора Козаченка В. М., залишено без задоволення, а рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що районним судом правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якої було заявлено стороною спору, оскільки ліквідатор СК «Маяк» повинен був довідатись про порушення майнових прав підприємства після порушення процедури ліквідації та виконання обов`язку щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі СК «Маяк», в особі ліквідатора Козаченка В. М., просить скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ліквідатор СК «Маяк», арбітражний керуючий Козаченко В. М., не знав про існування біржового договору від 17 вересня 2004 року, який було укладено на Придніпровській товарній біржі між ВДВС Васильківського РУЮ та ОСОБА_1 Спірне майно було виявлено, проінвентаризовано та включено до ліквідаційної маси СК «Маяк» арбітражним керуючим Козаченком В. М. під час виконання ним повноважень ліквідатора СК «Маяк» у справі № Б29/3-08 і саме наявність виявленого майна стало підставою для звернення до суду із цим позовом, у підтвердження чого було надано відповідні докази. Позовні вимоги були заявлені з моменту встановлення порушених прав СК «Маяк», а тому строк звернення до суду із цим позовом не було пропущено, однак судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки та не перевірено, з якого моменту ліквідатор СК «Маяк», арбітражний керуючий Козаченко В. М., довідався або міг довідатися про порушення прав та законних інтересів СК «Маяк».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Судами попередніх інстанцій винесено рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач звернувся до суду через тринадцять років з моменту передачі майна, що витребовується у відповідача. Судами обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду із позовом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням загальних зборів членів КСГ «Добровільне» від 25 лютого 2000 року останнє було реорганізовано у СК «Маяк» та для розрахунку з кредиторами та погашення кредиторської заборгованості на баланс кооперативу передане майно, у тому числі й будівлі зерноскладу мехтоку, склад для збереження зерна мехтоку, які розташовані по АДРЕСА_1 .

04 березня 2010 року господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі про банкрутство СК «Маяк», який знаходиться по АДРЕСА_2 .

01 червня 2010 року ліквідатором СК «Маяк» призначено арбітражного керуючого Гальченка Є. А. З 18 квітня 2013 року ліквідатором призначено Алмазова І. А. та з 26 квітня 2016 року арбітражного керуючого Козаченка В. М.

Відповідно до біржового договору № А01-761 від 17 вересня 2004 року, укладеного на Придніпровській товарній біржі, брокер брокерської контори № 189, діючий на підставі доручення від імені ВДВС Васильківського РУЮ, продав, а ОСОБА_1 купив будівлю зерноскладу мехтоку та склад для збереження зерна мехтоку з пошкодженими крівлею, перекриттям, стінами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного договору державним реєстратором 22 березня 2013 року здійснена державна реєстрація прав на нерухоме майно за ОСОБА_1

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 387 ЦК України не вказуює на те, що приписи про позовну давність не застосовуються до правовідносин, врегульованих приписами вказаної статті, а стаття 268 цього кодексу не передбачає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння належить до вимог, на які позовна давність не поширюється.

Вказаний висновок висловлений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14?183цс18).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав. При цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Вказаний правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1674цс17.

Стаття 264 ЦК України має вичерпний перелік підстав переривання перебігу позовної давності, зокрема вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку та пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників. А також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

За правилами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою заява № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суди встановили, що фактично СК «Маяк» з 2004 року був обізнаний про реалізацію спірних приміщень на користь відповідача.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2008 року за заявою Пенсійного Фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області визнано СК «Маяк» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на один рік, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Козаченка В. М. та зобов`язано ліквідатора здійснювати ліквідаційну процедуру у відповідності з вимогами чинного законодавства і подати на затвердження господарського суду звіт та ліквідаційний баланс до 03 квітня 2009 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2008 року припинено спрощену процедуру банкрутства за статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Введено процедуру розпорядження майном. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого. Підставою для цього було клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого Козаченка В. М. від 29 жовтня 2008 року у зв`язку із виявленням нерухомого майна боржника. Протоколом загальних зборів кредиторів СК «Маяк» від 30 листопада 2008 року було встановлено, що виявлене майно представляє собою об`єкти нерухомого майна (будівля 1 140 кв. м, склад 375 кв. м, будівлі 1 040 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , які знаходяться в аварійному стані). Вказане майно ліквідатором проінвентаризовано та організовані заходи по проведенню експертної оцінки виявленого майна. Тобто, спірне майно було виявлено ліквідатором і кредиторами СК «Маяк» ще у 2008 році.

Статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення серед іншого приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; подає до суду заяви про виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Залишаючи без змін рішення районного суду, надаючи належну оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ліквідатор СК «Маяк», арбітражний керуючий, з 2008 року знав про ймовірне порушення майнових прав кооперативу після порушення процедури ліквідації та виконання обов`язку щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Враховуючи те, що СК «Маяк» з 2004 року був обізнаний про реалізацію спірних приміщень, а з 2008 року СК «Маяк» визнано банкрутом і у процесі проведення ліквідаційної процедури у 2008 році ліквідатором та кредитором виявлено ймовірне майно банкрута, доводи позивача про те, що він дізнався про порушення права лише у 2016 році після отримання інформації з реєстру прав на нерухоме майно (відомості про реєстрацію прав ОСОБА_1 до якого були внесені у березні 2013 року) не заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції. Апеляційнимсудом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки у частині відмови у задоволенні позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського кооперативу «Маяк», в особі ліквідатора Козаченка Володимира Михайловича, залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта