Ухвала

05 квітня 2019 року

м. Київ

справа №509/3645/17

провадження №61-45037ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада

2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізвернувся із касаційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада

2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків скарги: надання довідки суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, або навести інші підстави з відповідними доказами, та зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також роз'яснено про наслідки її невиконання.

На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали, проте вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано не в повному обсязі.

Заявником зазначено ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Проте вимоги ухвали Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року в частині надання доказів на підтвердження обставин пропуску строку не виконано.

Так, з матеріалів касаційної скарги вбачається, що з апеляційною скаргою звертався відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, повний текст якої складено

25 травня 2018 року,оприлюднено 05 червня 2018 року.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України»

від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини

від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Заявником не наведено обставин, які б свідчили про відсутність у нього можливості в розумні інтервали часу вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить особливих та непереборних обставин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області

від 01 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька