ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-5961/2010
Провадження № 22-ц/4820/918/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2019 року про відмову у поновленні строку на перегляд заочного рішення, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що про заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року їй стало відомо 06.11.2018 року під час розгляду іншої цивільної справи.

12.12.2018 року представник заявника ознайомився з матеріалами справи, зокрема з повним текстом заочного рішення.

Зазначала, що матеріали справи не містять доказів отримання нею судових повісток про виклик в судове засідання, а також отримання заочного рішення в строки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

На обґрунтування поважності причин неявки в судове засідання 29.11.2010 року вказала, що перебувала на лікуванні у медичному закладі, про що свідчать відповідні докази, а тому не мала можливості знати про судовий розгляд справи.

Просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути та скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2019 року у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи та порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування скарги зазначила, що повний текст заочного рішення її представник отримав лише 12.12.2018 року, про що в матеріалах справи було зроблено відмітку. Заява про перегляд заочного рішення, яка містила також і клопотання про поновлення строку, була подана до суду 28.12.2018 року.

Вказала, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, адже судових повісток про розгляд справи 29.11.2010 року не отримувала, про ухвалення заочного рішення не була обізнана.

На думку апелянта, в матеріалах справи відсутнє зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення з вказаним заочним рішенням, а наявний в матеріалах справи супровідний лист суду першої інстанції для направлення для відома ОСОБА_4 копії заочного рішення не підтверджує факту отримання копії судового рішення (супровідний лист також не містить дати його надсилання).

Постановлення оскаржуваної ухвали унеможливлює оскарження заочного рішення, що свідчить про відмову ОСОБА_4 у доступі до правосуддя.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.11.2010 року задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про дострокове розірвання договору та стягнення заборгованості.

12.12.2018 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами справи, про що в справі міститься відповідна відмітка.

28.12.2018 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 отримала заочне рішення суду у грудні 2010 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи, доказів на підтвердження поважності пропуску строку на звернення до суду із заявою з грудня 2010 року ОСОБА_4 не надала, а докази, на які вона посилається в поданій заяві, не мали істотного значення по даній справі.

Однак з таким висновком суду погодить не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обовязків. Таким чином, у статті 6 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. The United Kingdom, 21/02/1975, § 36).

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. The Czech Republic, 12/11/2002, § 49).

З урахуванням того, що заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року було ухвалено в період чинності Цивільного процесуального кодексу за редакцією від 06.10.2010 року, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 9, 10 ст. 74 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 52 від 25.01.2006 року - оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення про виклик до суду ОСОБА_4 (29.11.2010 року) було розміщено в газеті «Подільські вісті» (Хмельницька область), яка входить до Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2010 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 р. № 1428-р (а.с.44).

В цей же час вказаним Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 р. № 1428-р було передбачено, що друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2010 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, є газета «Урядовий кур'єр».

В матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо оголошення про виклик до суду, опубліковане у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, яким у 2010 році була газета «Урядовий кур'єр».

Оскільки ОСОБА_4 була не належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, призначеної на 29.11.2010 року, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_4 була позбавлена можливості користуватися своїми процесуальним правами.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом (ч. 1 ст. 233 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

За змістом ст. 227 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 отримала заочне рішення суду у грудні 2010 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд направляв копію заочного рішення від 29.11.2010 року для ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Наявне у справі рекомендоване повідомлення про особисте вручення поштового відправлення було сформоване на імя ОСОБА_5 За змістом вказаного рекомендованого повідомлення не вбачається, що ОСОБА_4 отримала копію заочного рішення.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що апелянт ОСОБА_4 отримала копію заочного рішення в порядку, встановленому ст. 227 ЦПК України, що діяв момент постановлення заочного рішення.

В той же час, представник ОСОБА_4 під час ознайомлення з матеріалами справи 12.12.2018 року мав можливість дізнатися про існування заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до трек-номера поштового відправлення ОСОБА_4 28.12.2018 року подала до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Отже, заява про перегляд заочного рішення була подана ОСОБА_4 в межах двадцяти днів з того дня, як вона дізналася про його існування.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та передчасно постановив ухвалу про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи неналежне повідомлення відповідача про судове засідання 29.11.2010 року, гарантований кожному доступ до правосуддя, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2019 року скасувати, справу направити до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Судді Р.С. Гринчук

ОСОБА_2

ОСОБА_3