Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 288/507/16-ц

провадження № 61-43415св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А.С., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана», подану представником Дергуном Віталієм Олександровичем , на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року у складі головуючого-судді Зайченко Є. О. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року у складі суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана» (далі - ПАТ «ТАКО») про розірвання договору оренди землі.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 4,6288 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яку на підставі договору від 25 липня 2008 року передала в оренду відповідачу терміном на 10 років.

Договором оренди земельної ділянки від 25 липня 2008 року визначено розмір, умови та строки внесення орендної плати, а саме щорічно до 31 грудня поточного року, проте ПАТ «ТАКО» порушило умови договору щодо сплати орендної плати за 2014-2015 роки, а в подальшому орендна плата безпідставно нараховувалася Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТ» (далі - ТОВ «АСТ»), але не виплачувалася.

Посилаючись на те, що відповідач допустив порушення договірних зобов`язань, а саме систематичну несплату орендної плати за користування земельною ділянкою, безпідставно передав третім особам функції з обробітку землі та оплати орендної плати, ОСОБА_3 , уточнивши позовні вимоги просила розірвати укладений 25 липня 2008 року з ПАТ «ТАКО» договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ТАКО» 25 липня 2008 року та зареєстрований 22 вересня 2008 року у Попільнянському районному відділі ЖРРФЦДЗК за № 76.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати та її сплату з порушенням строків, встановлених договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ТАКО» залишено без задоволення, рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2018 року ПАТ «ТАКО» через свого представника Дергуна В. О . подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована відсутністю законодавчо визначених підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди, а не її затримки, за що умовами договору визначена матеріальна відповідальність, в даному випадку мало місце лише разове порушення орендарем умов договору щодо несплати орендної плати, яке не створює систематичності. Крім того, жодним належним і допустимим доказом не підтверджено факту сплати орендної плати позивачу ТОВ «АСТ» та здійснення товариством обробітку орендованої відповідачем земельної ділянки.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що відповідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 05 травня 2004 року на підставі розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації від 10 листопада 2003 року № 430, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,6288 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

25 липня 2008 року між сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі у Попільнянському районному відділі ЖР РФЦ ДЗК, про що вчинено запис від 22 вересня 2008 року за № 76.

Пунктами 4.1, 4.3, 4.5 договору оренди земельної ділянки визначено умови, розмір і строк виплати орендної плати за використання об`єкта оренди, зокрема орендна плата вноситься орендарем щорічно до 31 грудня поточного року за поточний рік, шляхом її виплати орендодавцю у грошовій формі, а саме готівкою або шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця за додатково вказаними ним реквізитами.

ПАТ «ТАКО» систематично виплачував орендну плату з порушенням строків її виплати, встановлених Договором, та не виплачував взагалі, а саме за 2014 рік у ІV кварталі нараховані кошти в розмірі - 5482 грн - не виплачено; за 2015 рік - у І кварталі ПАТ «ТАКО» нараховано 0.00 грн, виплачено 4385 грн 88 коп., у ІV кварталі ТОВ «АСТ» нараховано 4108 грн 70 коп., виплачено 0.00 грн; за період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року - відсутня інформація про здійснені виплати від ПАТ «ТАКО» та ТОВ «АСТ».

Таким чином, судами встановлено факт несплати (неповної сплати) орендної плати за 2014-2016 роки.

Крім того, нарахування орендної плати з IV кварталу 2015 року здійснює ТОВ «АСТ», проте позивача про статус даного товариства та підстави для нарахування ним коштів за користування земельною ділянкою, у порядку встановленому пунктом 14.2 договору оренди земельної ділянки повідомлено не було.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 фактично просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки у зв`язку зі систематичним порушенням строків оплати, яка вноситься до 31 грудня поточного року за поточний рік.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/262/17 від 06 березня 2019 року (провадження № 61-41932сво18).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки ПАТ «ТАКО» істотно порушило умови спірного договору, а саме систематично не сплачувало частину орендної плати.

Доводи касаційної скарги ПАТ «ТАКО» зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана», подану представником Дергуном Віталієм Олександровичем , залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик