ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 635/4533/17

провадження №22-ц/818/561/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року, постановлене під головуванням судді Пілюгіної О.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст рішення виготовлено 10 квітня

2018 року), -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 168,67 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 71 113,02 грн. В задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача суми штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором в загальному розмірі 4 055,65 грн., - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що між ним та позивачем не було укладено будь-якого договору, а також він не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що є підставою для відмови у позові.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 25.08.2011 року становить 18 398,19 грн., з яких: 5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом, 9 074,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3 400 грн. - заборгованість за пенею.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не було виконано належним чином, що є підставою для стягнення заборгованості без урахування штрафів. Судом були спростовані доводи ОСОБА_1 щодо неотримання ним кредитної картки та факт його неознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 25 серпня 2011 року, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено базові відсоткові ставки (а.с.7).

Станом на 31.07.2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.08.2011 року становить 75 168,67 грн., з яких:

-5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом,

-61 788,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-3 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-3 555,65 грн. - штраф (процентна складова).

Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення заборгованості у розмірі 75 168,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором без урахування штрафів, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факту укладання кредитного договору, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору кредиту та погодився з його умовами.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору. Підпис під ними не вимагається, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

ОСОБА_1 вимоги про визнання кредитного договору від 25.08.2011 року в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав не заявляв.

Разом з тим позивачем було надано документи, які свідчать про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито кредитний картковий рахунок «Кредитка Універсальна» на ім'я ОСОБА_1, після чого йому було видано платіжну картку за типом кредитної лінії - відновлювальна, зі строком дії до останнього дня місяця 11/17 та встановлено кредитний ліміт з оплатою відсотків за користування банківськими грошовими коштами (а.с.8).

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано також детальну виписку про рух коштів за платіжною карткою, згідно якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та поповнював кредитні кошти на умовах та правилах користування карткою (а.с.89-94).

Вищевказане дає підстави стверджувати, що підписавши анкету-заяву та отримавши кредитну картку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява та картка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, які викладені на банківському сайті, становлять між ним та ПАТ КБ ПриватБанк кредитний договір, за порушення виконання якого ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу заборгованість разом із нарахованими відсотками та пенею.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої заборгованості, а саме: із розміром заборгованості по відсоткам, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказував, що станом на 31.07.2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.08.2011 року становить 75 168,67 грн., з яких:

-5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом,

-61 788,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-3 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-3 555,65 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

До суду апеляційної інстанції представником АТ КБ «ПриватБанк» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначено, що загальна заборгованість по відсоткам ОСОБА_1 складає 9 074,07 грн. Таким чином загальна заборгованість відповідача підлягає стягненню у розмірі 18 398,19 грн., з яких: 5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом, 9 074,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3 400 грн. - заборгованість за пенею.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.08.2011 року у розмірі 18 398,19 грн., з яких: 5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом, 9 074,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3 400 грн. - заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, а саме на 24,5% (з 75 168,67 грн. на 18 398,19 грн.). При подачі позовної заяви позивачем сплачено 1600 грн. судового збору. З урахуванням частково задоволення позовних вимог з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 392 грн. (24,5% від 1600 грн.).

При цьому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, а саме на 75,5%. За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2400 грн. Тому з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 812 грн. (75,5 % від 2400 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року - змінити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.08.2011 року у розмірі 18 398,19 грн., з яких: 5 924,12 грн. - заборгованість за кредитом, 9 074,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 3 400 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 392 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 812 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук