Справа № 460/1677/17 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/2456/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02 травня 2018 року у справі запозовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_6, про усунення від спадкування та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_6 про усунення від спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Гаришкевич О.П., про усунення від спадкування. В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що близько 9 років прожила у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 24.10.2015 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 На момент смерті її чоловік був пенсіонером, інвалідом ІІ групи та постійно хворів, переніс інсульт, мав проблеми з горлом, потребував операційного втручання. Вона, як дружина, та діти її померлого чоловіка є спадкоємцями першої черги по закону. Діти написали відмову від своїх часток у спадщині після смерті батька в користь однієї дочки ОСОБА_4 Проте до часу смерті ОСОБА_8 його діти постійно мали з ним конфлікти, принижували, ображали його, а також били. Не надавали йому жодної допомоги по утриманню, ухилялися від обов'язку його утримувати, не допомагали у його лікуванні та купівлі медичних препаратів. ОСОБА_8 знаходився повністю на її утриманні, вона доглядала за ним та у всьому допомагала йому, купляла йому всі необхідні ліки та доглядала його після того, як він переніс інсульт. Вважає, що відповідач повинна бути усунена від права на спадкування, так як до смерті батька ухилялася від виконання обов'язку по його утриманню, тому просила позов задовольнити.

20.06.2017 ОСОБА_4 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Гаришкевич О.П. про усунення від спадкування. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8 Вона та її сестри, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є спадкоємцями першої черги за законом. Також спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_2 Її сестри відмовились від права на частку у спадщині після смерті батька в її користь, оскільки вона не має власного житла, є матір'ю - одиначкою двох малолітніх дітей, орендує житло. Вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити права на спадщину як особу, яка перешкоджала спадкодавцеві скласти заповіт. Батько неодноразово висловлював бажання скласти заповіт, однак не міг зробити через те, що в нього ОСОБА_2 забрала документи на квартиру. Батько не бажав проживати з дружиною, про що свідчить і той факт, що він не зареєстрував її в квартирі. На підставі наведеного, просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, про усунення від спадкування відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 про усунення від спадкування відмовлено.

Рішення суду в частині вирішення первісного позову оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 за станом здоров'я потребував стороннього догляду, який здійснювала позивачка ОСОБА_2 Вказує, що відповідачка у справі ОСОБА_4 ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання батька, а відтак є підстави для усунення її від права на спадування. Просить рішення суду в частині вирішення первісного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_5 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовилися від належних їм часток у спадщині після смерті батька в користь ОСОБА_4

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом частини п'ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Районний суд, вирішуючи спір, вірно взяв до уваги висновок № 2330 від 17.10.2017 з протоколу засідання ЦЛКК Яворівської центральної районної лікарні, з якого вбачається, що ОСОБА_8 інвалід ІІ групи, з діагнозом ІХС стабільна стенокардія ІІІ ФК знаходився на «Д» обліку в Яворівській поліклініці, стороннього догляду не потребував (а.с. 48).

Колегя суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивачем по первісному позову не доведено, що ОСОБА_8 був в безпорадному стані та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, а відповідач ОСОБА_4 ухилялися від надання допомоги.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного виснвок про відмову у задоволенні первісного позову.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову учасниками справи не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.04.2019

Головуючий

Судді