Ухвала

Іменем України

20 травня 2019 року

місто Київ

справа № 509/4341/16-ц

провадження № 61-8889ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2018 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2018 року без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року заяву про виправлення описок задоволено частково, виправлено описку у мотивувальній та резолютивній частинах постанови Апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2018 року та замість зазначеної адреси земельної ділянки: « АДРЕСА_1 », зазначено правильно вважати: « АДРЕСА_1 » ; замість «земельної ділянки» зазначено правильно вважати: «земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 »; на другому аркуші, в третьому абзаці, зазначеної постанови, прізвище « ОСОБА_3 » зазначено правильно вважати « ОСОБА_3 ».

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку, ОСОБА_3 просив скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року, у задоволенні заяви про виправлення описок відмовити.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що позивач, звертаючись до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку не зазначала кадастрового номеру земельної ділянки, тому суд описки не допускав, ухвалюючи рішення відповідно до змісту позовних вимог. Задовольняючи заяву про виправлення описки, суд апеляційної інстанції в порушення норм статті 269 ЦПК України, фактично доповнивши раніше ухвалене судове рішення щодо предмету спору, вийшов за межі позовних вимог та порушив принцип диспозитивності цивільного процесу.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

За правилами статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр"; кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Задовольняючи заяву про виправлення описки в частині зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що кадастровий номер є невід`ємною частиною ідентифікації земельної ділянки, та задовольнив заяву про виправлення описки в цій частині.

В іншій частині ухвала суду апеляційної інстанції про виправлення описок заявником не оскаржується.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що заявник не навів доводів, у чому саме полягає порушення апеляційним судом норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 29 березня 2019 року.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик