Справа № 274/848/18
Провадження № 2/0274/359/19
Рішення

Іменем України

14.05.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,8503 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , Закутинецька сільська рада. За життя ОСОБА_4 було складено заповіт від 05.06.2014 року, яким дану земельну ділянку він заповідав позивачу. З вересня 2015 року, в зв"язку з погіршенням стану здоров"я спадкодавця виникла необхідність в допомозі, в щоденному догляді, в наслідок чого ОСОБА_4 переїхав до позивача в м. Бердичів АДРЕСА_1 . З того часу і до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач разом із батьком постійно проживали за даною адресою. 03.11.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Юрчук Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою нотаріуса від 08.11.2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв"язку з неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що оскільки він проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому заяву у шестимісячний термін не подавав і відмову від спадщини не заявляв.

11.04.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити за безпідставністю ( а.с. 35-38). Своє заперечення обґрунтовує тим, що його батько - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вклав заповіт на ім"я відповідача яким заповідав останньому автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 . 05.06.2014 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім"я позивача ОСОБА_2 яким заповів останньому земельну частку ( пай) належну на підставі державного акту серії НОМЕР_2 загальною площею 2,8503 га. Цієї ж дати його батько склав заповіт на ім"я позивача за яким заповів останньому належну 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 . Вважає, що факт постійного проживання позивача з ОСОБА_4 є надуманим та не підтверджений доказами, оскільки їх з позивачем батько - ОСОБА_4 протягом всього життя проживав та був зареєстрований за однією адресою та свого місця проживання не змінював, а позивач ОСОБА_2 проживав та на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за іншою адресою.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи позовної заяви підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач суду пояснив, що про існування заповіту на земельну ділянку йому нічого не було відомо, він був у відповідача, який утримував у себе даний документ безпідставно. Зазначає, що їх з відповідачем батько - ОСОБА_4 проживав разом із ним по АДРЕСА_1 на момент смерті, однак спочатку він проживав в селі Сингаївка, вони з відповідачем його доглядали почергово, оскільки батько з вересня 2015 року захворів. В подальшому відповідач поставив йому ультиматум щоб він забрав батька до себе в м. Бердичів, що він і зробив. Зазначив, що для оформлення спадщини звернувся до нотаріуса вчасно, йому сказали прийти через півроку, а коли він прийшов через півроку, то повідомили, що право на земельну частку ( пай) він може оформити тільки через суд. Про існування заповіту він дізнався у нотаріуса. Вказав, що батька він забрав до себе в м. Бердичів в січні 2016 році, речі батька не забирав, забрав ще пару курей, які були в батька та його собаку. Покійний батько з ним прожив 3 місяці за його адресою без реєстрації.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач додатково суду пояснив, що їх з позивачем покійний батько постійно проживав та був зареєстрований в с. Сингаївка Бердичівського району Житомирської області. Батько проживав сам. В серпні 2015 року він приїхав до батька, його не було в хаті, потім побачили, що батько пішов на город, йому стало там погано і він впав. Після чого покійного батька доглядала його жінка протягом двох тижнів. В подальшому він та його дружина доглядали за батьком почергово, оскільки він працює позмінно. Зазначив, що їх покійний батько міг сам себе обійти, однак потребував щоб біля нього хтось ще був, зважаючи на його похилий вік. Вказав, що в січні він сильно захворів, попросив позивача забрати батька до себе в Бердичів, бо за станом здоров"я не міг його доглядати. З 02 лютого 2016 року позивач забрав батька до себе в м. Бердичів Житомирської області. З позивачем покійний батько прожив два з половиною місяці, а не як зазначає позивач три. Коли покійний батько проживав в будинку позивача то він його не навідував, бо вважає, що не мав права туди приходити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка проживає в м. Бердичеві Житомирської області, суду пояснила, що бачила покійного батька сторін здоровим, позивач забрав його до себе в м. Бердичів в жовтні, він проживав з ними всю зиму, а весною помер, в якому році це було вона не пам"ятає. Вказала, що спільного господарства покійний батько сторін та позивач в м. Бердичеві по вул АДРЕСА_3 Пушкіна не вели.

Свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою позивача вказала, що бачила, що як дружина позивача виводила покійного ОСОБА_4 на подвір"я, він там сидів на стільчику. Зазначила, що про догляд знає лише зі слів дружини позивача.

Свідок ОСОБА_7 , суду пояснила, що знала покійного батька сторін дуже давно, близько 40 років, вони були сусідами. В 2015 році він захворів, його більше доглядав старший син. Відповідач доглядав за покійним батько почергово зі своєю дружиною. В другій половині січня 2016 року покійного ОСОБА_4 забрав до себе в Бердичів позивач оскільки відповідач захворів та не міг його доглядати. Речі покійного залишилися в його будинку, позивач їх разом із батьком до себе не забирав. Зазначила, що на той час ОСОБА_4 ходив самостійно. Також свідок зауважила, що позивач починаючи з серпня 2015 року по січень 2016 року з покійним ОСОБА_4 в с. Сингаївка не проживав.

Свідок ОСОБА_8 , який є сусідом покійного по селу, суду пояснив, що знав покійного батька сторін дуже добре, мали сусідські відносини. 13 січня 2016 року він разом із внуком заходив в гості до ОСОБА_9 , бачив до відповідач робив опалення в його хаті. Вказав, що ОСОБА_4 в основному доглядав відповідач та його дружина, позивач приїздив, но дуже рідко. В лютому 2016 року позивач забрав до себе батька в м. Бердичів, оскільки відповідач дуже сильно захворів та не міг здійснювати догляд за батьком. Речі, які належали покійному, все залишилося в будинку, позивач їх не перевозив до Бердичева.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Як визначено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердичеві Житомирської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 його батьком є ОСОБА_4 ( а.с. 9).

Відповідно до копії довідки від 25.10.2016 року № 584 виданої виконкомом Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_4 , 1924 р.н. проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_2 з 1924 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті та на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_4 за даною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований ( а.с.13).

Як вбачається з копії довідки від 05.12.2016 року № 641 виданої виконкомом Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області , ОСОБА_2 проживав та вів догляд за своїм покійним батьком ОСОБА_4 в АДРЕСА_4 . Бердичеві АДРЕСА_1 з вересня 2015 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року і вели спільне господарство ( а.с. 14).

03.11.2016 року приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області була заведена спадкова справа № 129-2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( а.с. 62-100).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи 03.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 1924 р.н. ( а.с.63).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року в с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно якого належну йому 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд , які знаходяться по АДРЕСА_2 та земельну ділянку на якій розташована 1/2 частина житлового будинку він заповідав своєму синові ОСОБА_2 ( а.с.80).

Також 05.06.2014 року в с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно якого він заповідав своєму синові ОСОБА_2 земельну частку ( пай) , яка належить йому згідно державного акту Серія НОМЕР_3 ( а.с.82).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_4 який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належний йому автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 заповідав своєму синові ОСОБА_3 ( а.с. 81).

08.11.2016 року постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Юрчук Н.І. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв"язку з відсутністю у спадкоємця ОСОБА_2 документів, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 в установлений законом термін та за інші умови вказані в ст. 1268 ЦК України ( а.с. 83).

08.11.2016 року приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. було направлено лист, згідно якого ОСОБА_3 пропонувалося повідомити про свій намір оформляти свої спадкові права після батька ОСОБА_4 на підставі заповіту від 16.01.2014 року ( а.с.85).

18.11.2016 року ОСОБА_3 було подано заяву до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. про те, що він спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв в установлений законом термін, а тому буде звертатися до суду для поновлення терміну на прийняття спадщини ( а.с.87).

15.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. згідно якої просив видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадщину, яка складається з автомобіля марки ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 . ( а.с.93).

Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. від 15.02.2017 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв"язку з відсутністю у спадкоємця ОСОБА_3 документів, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті батька , ОСОБА_4 в установлений законом термін та з інших умов вказаних в ст. 1268 ЦК України ( а.с. 96).

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 роз`яснено:"Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні": місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, місце перебування - адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно спадкодавець ОСОБА_4 з лютого 2016 року по 16.04.2016 року проживав у позивача ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 його доглядав через його похилий вік та незадовільний стан здоров"я, однак як підтвердили сторони в судовому засіданні, а також допитані судом свідки зі сторони відповідача, спадкодавець ОСОБА_4 протягом всього свого життя проживав в с. Сингаївка Бердичівського району Житомирської області, з серпня 2015 року по січень 2016 року його постійного доглядав відповідач, однак через хворобу в січні 2016 року не міг продовжувати здійснювати догляд за батьком ОСОБА_4 , тому наполягав, щоб позивач забрав його до себе в м. Бердичів.

Враховуючи вищенаведені норми , вказані обставини свідчать про тимчасове перебування спадкодавця ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 за адресою позивача ОСОБА_2 та виключає постійне проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Академічного тлумачного словника української мови доглядати значить турбуватися, піклуватися про кого-, що-небудь, забезпечувати необхідні умови комусь, чомусь, пильнувати, слідкувати за чим-небудь з метою забезпечення нормального стану, порядку і т.ін. Таким чином, доглядати не означає постійно проживати.

Крім того позивач постійно проживав та був зареєстрований на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 разом зі своєю родиною, а спадкодавець ОСОБА_4 протягом всього життя проживав та був зареєстрований за однією адресою ( АДРЕСА_2 ), свого місця проживання не змінював ( а.с. 13,66,68-69).

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування ( ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії довідки від 25.10.2016 року № 584 виданої виконкомом Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_4 , 1924 р.н. проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_2 з 1924 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті та на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_4 за даною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований ( а.с.13).

Одночасно, як вбачається з копії довідки від 05.12.2016 року № 641 виданої виконкомом Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області , ОСОБА_2 проживав та вів догляд за своїм покійним батьком ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 з вересня 2015 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року і вели спільне господарство ( а.с. 14).

Суд критично оцінює довідку № 641 від 05.12.2016 року оскільки вона є суперечливою, виданою не уповноваженою особою, зокрема суд погоджується з позицією сторони відповідача про те, що на підтвердження даної довідки суду не надано Акту обстеження житлово - побутових умов на предмет проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , не надано копію паспортного документа ОСОБА_4 з відміткою про реєстрацію за даною адресою, а також до повноважень Закутинецької сільської ради Бердичівського району не входить видача довідок стосовно обставин та факту місця проживання особи на території іншої адміністративно - територіальної одиниці , зокрема м. Бердичева Житомирської області.

Таким чином в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України довідка № 641 від 05.12.2016 року є неналежним, недопустим та недостовірним доказом .

Факт постійного проживання позивача ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідачем ОСОБА_3 та його представником не визнається, наданими суду позивачем письмовими доказами, свідченнями свідків вказаний факт не доведено, тому позивач не може вважатися такими, що прийняв спадщину відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 89 ЦПК України).

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,268, 273,293-294,315,319, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко