Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2726/19
Провадження №: 2/332/1423/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Безбородько І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.,
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про зобов`язання вчинити дії щодо приватизації квартири. В позові зазначено, що 05.08.2009 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради Мариняку А.М. було видано ордер № 377 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох чоловік. З 14.07.1998 р. позивачі зареєстровані за вказаною адресою, жоден з них не використав свого права на приватизацію житла, що підтверджується відповідними документами. 26.06.2017 р. відповідачем було відмовлено позивачам у приватизації квартири за вказаною вище адресою з підстав ненадання довідок про підтвердження місця їх реєстрації у відповідні періоди. Позивачі не мають можливості отримати довідки про реєстрацію місця проживання, оскільки у зазначені періоди часу вони проживати на території АР Крим. Вказану відмову позивачі вважають протиправною та просять суд визнати за ними право на приватизацію та зобов`язати відповідача прийняти пакет документів на приватизацію за відсутності довідок про реєстрацію місця проживання та провести її приватизацію.
Представник позивачів адвокат Черкашин І.І. у судовому засіданні підтримав заявлені позивачами вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вважав відмову Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у розгляді питання щодо приватизації позивачами житла протиправною, оскільки відсутність довідки про реєстрацію місця проживання осіб не може бути підставою для відмови у приватизації житла.
Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнала у повному обсязі та одночасно пояснила, що відповідачем було відмовлено у розгляді документів, поданих позивачами щодо приватизації квартири через ненадання довідок про реєстрацію місця проживання у певні періоди, коли вони мали змогу реалізувати своє право на приватизацію.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.08.2009 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради Мариняку А.М. було видано ордер № 377 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю: дружину ОСОБА_2 і сина ОСОБА_3 (а.с. 15).
На теперішній час позивачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі (а.с. 11, 13, 14).
Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» № 107.357-22/28 від 13.02.2019 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 приватизаційний житловий чек не використовували (а.с. 23).
Також судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади Запорізької міської ради.
Позивачі виявили бажання приватизувати вищезазначену квартиру, але листом № М -0417 від 20.06.2019 року Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району було відмовлено в оформленні приватизації та повернуто документи у зв`язку з відсутністю довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 р. 04.11.1997 р., ОСОБА_3 в період з 01.01.1993 р. 14.07.1998 р. і ОСОБА_2 в період з 01.01.1993 р. 11.01.1996 р. (а.с. 20).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.
Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Пунктом 3 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 (далі за текстом Положення № 396), громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації.
На підставі наведеного, відсутність довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка виявила намір приватизувати житло, не може бути підставою для відмови у розгляді питання щодо приватизації житла відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Інші документи, передбачені Положенням № 396, надані позивачами до органу приватизації у повному обсязі.
Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 259,263, 264, 265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги - задовольнити.
Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 документи на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності довідок про реєстрацію місця проживання осіб, а саме: ОСОБА_1 в період проживання з 01.01.1993 р. 04.11.1997 р., ОСОБА_3 в період проживання з 01.01.1993 р. 14.07.1998 р., ОСОБА_2 в період проживання з 01.01.1993 р. 25.04.1998 р., та прийняти рішення щодо приватизації квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482-XII.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко