Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

11.04.2019 Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря судового засідання Євтушенко М.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 (дата здачі документів на пошту) адвокат ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 11.04.2017 року та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 23.01.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 18.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін.

11.04.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримав. Зазначав, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки в даній справі відсутній предмет спору. При цьому посилався на те, що позивач стверджує, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, який був власником спірної квартири, вона зверталась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого 23.06.2017 була відкрита спадкова справа за №60841624. Проте, позивачем не надано суду відповіді від нотаріуса щодо відмови у вчиненні будь яких нотаріальних дій після спливу шестимісячного строку, передбаченого законом на прийняття спадщини. Відсутність такої відповіді свідчить про відсутність будь яких порушень прав та законних інтересів позивача, а відтак будь яких спірних правовідносин між позивачем та відповідачем не виникло. Крім того ОСОБА_3 не є спадкоємцем за заповітом від 02.09.1999, оскільки після цього 15.09.1999 ОСОБА_5 заповів свою квартиру ОСОБА_7, а тому, у відповідності до ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Щодо вимоги позивача про визнання за нею права власності на спірну квартиру, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_7 є власником даної квартири на підставі договору-дарування від 07.02.2008. ОСОБА_4 до спору ОСОБА_3 із нотаріальною конторою щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не має ніякого відношення.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, наполягав, що у ОСОБА_3 є спір саме із ОСОБА_4, який вона бажає вирішити в судовому порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Саме до правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки обставини викладені представником відповідача у клопотанні про закриття провадження по справі, підлягають оцінці судом при прийняті рішення по суті справи.

Крім того закриття за таких обставин провадження у справі фактично призведе до позбавлення позивача права на доступ до правосуддя.

Керуючись ст. 255, 263, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання від 11.04.2019 представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі із підстав передбачених п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали в апеляційному порядку статтею 353 ЦПК України не передбачено. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_8