КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5485/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/5653/17

23 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» адвоката Шокурова Юрія Леонідовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору оренди ліжко-місць та зобов`язання вчинити дії, стягнення боргу за орендну плату та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, громадська організація «Вишневий світанок», ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

30 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору оренди ліжко-місць та зобов`язання вчинити дії, стягнення боргу за орендну плату.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що йому на праві власності належить гуртожиток по АДРЕСА_1 .

На підставі договору №313 від 01.11.2014 року ОСОБА_2 було надано 3 ліжко-місця в гуртожитку. Даним договором була встановлена щомісячна плата за житло в розмірі 625 грн. Разом з ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_1 вказаного гуртожитку проживає її чоловік ОСОБА_1 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У порушення вимог договору, відповідачі здійснювали оплату не в повному обсязі та нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Також через несвоєчасну сплату коштів вони мають право на підставі ст. 825 ЦК України вимагати розірвання договору оренди АДРЕСА_1 від 01.11.2014 року та, як наслідок виселити відповідачів із займаного житла.

З урахуванням наведеного та з урахуванням усіх уточнень позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 47700 грн., інфляційні витрати в розмірі 7941,20 грн. та 3% відсотки річних в розмірі 21535,38 грн., а всього 77176,58 грн.; розірвати договір оренди 3-х ліжко місць №313 від 01листопада 2014 року, укладений між ТОВ «Черемшина2012» та ОСОБА_2 ; виселити ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

29 серпня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, громадська організація «Вишневий світанок», ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

Зустрічні вимоги мотивувала тим, що вона проживає та зареєстрована в гуртожитку по АДРЕСА_1 вже більше п"яти років. Даний гуртожиток, відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», мав передаватись у власність територіальних громад з наданням в подальшому права громадянам на приватизацію. У порушенні вимог цього Закону гуртожиток був переданий у приватну власність ТОВ «Черемшина 2012». Твердження товариства про належність їм гуртожитку на праві приватної власності не відповідає дійсності. Невідомо з яких причин Вишнева міська рада не скористалась своїми повноваженнями прийняти рішення відповідно до п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків» про прийняття у власність територіальної громади цього гуртожитку. На підставі ст.19 вищевказаного Закону їх не може виселено, авідповідно до ст. 132 ЖК України їх може бути виселено лише з наданням іншого жилого приміщення.

Посилаючись на наведене просила суд зобов»язати ТОВ «Черемшина 2012» забезпечити ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлом, придатним для постійного проживання, яке знаходиться в межах м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору оренди ліжко-місць та зобов`язання вчинити дії, стягнення боргу за орендну плату.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» заборгованість по оплаті оренди житла в розмірі 47 700 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 988, 96 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, громадська організація «Вишневий світанок», ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись частково з таким рішенням суду першої інстанції, 15 лютого 2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» адвокат Шокуров Юрій Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів суми втрат від інфляції 7 941, 20 грн. та 3-х процентів річних в сумі 21 353, 38 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 а та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» суму витрат від інфляції 7 941, 20 грн. та 3 % річних в сумі 21 535,38 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що судом безпідставно не застосовано до правовідносин, що склались між сторонами, вимоги ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення скасувати та повернути справу до Києво-Святошинського районного суду на новий розгляд. Посилається на те, що розрахунок заборгованості позивача є безпідставним та завищеним. Також погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог товариства про стягнення коштів, передбачених ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» адвокат Шокуров Юрій Леонідович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 а в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника, інші причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 березня 2013 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Черемшина 2012» було укладено акт приймання-передачі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 5811 кв.м.

06 квітня 2013 року ТОВ «Черемшина 2012» отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на нежилі приміщення по АДРЕСА_1 , розмір частки 1, загальна площа обєкта 5811 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2090196 від 06 квітня 2013 року за ТОВ «Черемшина 2012» зареєстровано право власності на нежилі приміщення гуртожитку.

01 листопада 2014 року між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_2 було укладено договір АДРЕСА_1 на оренду ліжко-місць в гуртожитку, згідно п. 1 якого, в оренду передано кімнату АДРЕСА_1 , у кількості 3 ліжко-місць на строк до 31 грудня 2015 року.

Сторонами погоджено п.4 цього договору, яким передбачено, що щомісячна орендна плата перераховується орендарем та поточний банківський рахунок орендодавця один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць в національній валюті України.

Пунктом 3 даного договору сторонами погоджено орендну плату за користування житловим приміщення у розмірі 498 грн. за ліжко-місце/ за місяць.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Черемшина 2012»посилалося на те, що відповідачі не виконують зобов`язання по сплаті орендної плати за користування кімнатою АДРЕСА_1, у зв`язку з чим просило стягнути з відповідачів заборгованість по орендній платі в розмірі 47700 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів орендної плати в розмірі 47 700,00 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог.

Рішення суду в цій частині не оскаржується та набрало законної сили.

Не оскаржується сторонами рішення суду і в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Черемшина 2012» про розірвання договору оренди та виселення відповідачів з неповнолітніми дітьми з кімнати АДРЕСА_1 та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, громадська організація «Вишневий світанок», ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, а тому, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, рішення суду в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ТОВ " Черемшина-2012" про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання по сплаті орендної плати за користування кімнатою АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що до вказаних правовідносин не застосовуються положення ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення заборгованості по орендній платі, не може вважатися простроченням виконання грошових зобов`язань перед кредитором за користування грошима.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є право-відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до правового висновку про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі

Ураховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають грошові зобов`язання перед позивачем щодо сплати орендної плати за ліжко-місця в АДРЕСА_1 . Вишневе, якими користуються.

З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 625 ЦК України.

З наданого ТОВ «Черемшина 2012» розрахунку заборгованості вбачається, що сума інфляційних втрат за період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2018 року становить 7941,20 грн., сума 3% річних за вказаний період дорівнює 21535,38 грн.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат, з огляду на те, що він зроблений з дотриманням вимог закону, на його спростування відповідачами не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами представника позивача про те, що розмір 3 % річних за невиконання відповідачами грошового зобов`язання становить суму 21 535,38 грн., так як вказаний розрахунок позивачем зроблено невірно. Обґрунтованим та вірним є розрахунок 3% річних за період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2018 року в сумі 4175,38 грн., здійснений за формулою: Сума санкції= С х 3 х Д:365:100, де С - сума заборгованості (47700); Д - кількість днів прострочення (1065 днів)

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення даних вимог та стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ " Черемшина-2012" інфляційних втрат в сумі 7941,20 грн. та 3% річних в розмірі 4175,38 грн.

Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1083, 63 грн. судового збору.

Керуючись статтею 625 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» адвоката Шокурова Юрія Леонідовича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012»про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» інфляційні втрати в сумі 7941,20 грн. та 3 % річних в розмірі 4175,38 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» 1083,63 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: