Справа № 149/3129/18
Провадження № 22-ц/801/659/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуСправа № 149/3129/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., позивачки ОСОБА_3, розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про

стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хміль-ницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року, ухва-лене у приміщенні суду у м. Хмільник Вінницької області за головування судді Войнаревича М.Г.,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернулася у Хмільницький міськра-йонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення алі-ментів на повнолітню дитину до закінчення нею навчання. Позовні вимоги вмо-тивовані тим, що сторони з 1999 року по 01 серпня 2016 року перебували у за-реєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року на-родження. Донька ОСОБА_6 2000 року народження досягла повноліття, на денній формі навчається за контрактом у Національному фармацевтичному універси-теті в м. Харкові, стипендію не отримує, потребує матеріальної допомоги до за-кінчення навчання та працевлаштування. Відповідач як батько матеріально пов-нолітній доньці не допомагає, хоча працевлаштований у ТОВ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока «Молочний візит», має стабільний заробіток та можливість надавати матеріальну допомогу. Позивачці самій складно матері-ально утримувати доньку, оплачувати вартість її навчання, проживання, харчу-вання. Посилаючись на норми статей 199, 200 СК України, ОСОБА_3 просила суд стягнути на її користь на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/4 частки усіх доходів щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 26 листопада 2018 року на період навчання у Національному фармацевтич-ному університеті, тобто до 01 липня 2020 року, але не більше ніж до досяг-нення донькою 23-х років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави су-довий збір у сумі 704,80 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а. с. 29).

Не погоджуючись з ухваленим 24 січня 2019 року рішенням суду першої ін-станції, відповідач ОСОБА_4 оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову до нього про стягнення аліментів на утримання пов-нолітньої доньки до закінчення нею навчання. Скаржник вважає оскаржуване судове рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_4 зазначає, що не отриму-вав із суду жодного процесуального документа, копії позовної заяви, через що був позбавлений можливості подати відзив на позов, докази, висловити свою позицію щодо пред'явлених позовних вимог, фактично усунутий від участі у розгляді справи. Крім цього, позивачка звернулася в суд в інтересах повноліт-ньої доньки, яка з матір'ю не проживає, зареєстрована і мешкає у м. Харкові. На утриманні відповідача знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей. Посилаю-чись на те, що лише при можливості надавати матеріальну батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей у період навчання, ОСОБА_4 просить його апеляційну скаргу задоволити ( а. с. 64-68 ).

19 березня 2019 року у суд апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу відповідача, де вказується про проживання доньки ОСОБА_6 з позивачкою у вільний від навчального періоду у році. За довідкою Ло-зівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 12 березня 2019 року № 240 повнолітня донька знаходиться на утриманні матері. Зверта-ючи увагу на заробіток відповідача по місцю роботи у розмірі 5094,00 гривень, його гарний стан здоров'я, відсутність інших утриманців крім трьох дітей пози-вачка просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4, за-лишивши рішення суду першої інстанції без змін ( а. с. 58-61 ).

У судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з'явився з невідомих суду причин, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Про день, час та місце розгляду справи апеляційним судом повідомлений в установленому по-рядку, про що свідчать телефонограми, додані до матеріалів справи. Коле-гія суддів апеляційного суду, керуючись нормами статті 372 ЦПК України, дій-шла висновку про можливість та необхідність вирішення справи по суті апеля-ційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності скаржника від-повідача ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивачки, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 у пе-ріод її навчання.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що з 1999 року по 01 серпня 2016 року сторони у справі перебували у зареєс-трованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року наро-дження. Донька ОСОБА_6 2000 року народження досягла повноліття, на денній формі навчається за контрактом у Національному фармацевтичному універси-теті в м. Харкові, стипендію не отримує. Рішенням Хмільницького міськрайон-ного суду Вінницької області від 03 березня 2018 року на утримання обох тоді неповнолітніх доньок з відповідача на користь ОСОБА_3 з 22 січня 2018 року стягувалися аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частки з усіх видів його до-ходу ( заробітку ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини від-повідного віку на кожну дитину ( а. с. 11 ). У зв'язку з досягненням старшою донькою повноліття позивачка отримує аліменти у даний час на меншу дитину у розмірі 1/6 частки від доходу батька дитини.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без по-відомлення сторін за наявними у справі матеріалами, задовольнивши позов у повному обсязі, суд першої інстанції, пославшись на норми статей 199, 200 СК України, пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення алімен-тів», лише зазначив в оскаржуваному рішенні, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання донь-ки, яка навчається, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

З такою мотивацією рішення суду однозначно погодитися не можна, суд не врахував, взагалі не взяв до уваги наявні матеріали справи, по яких сам визна-чився вирішити заявлений спір. Так суд проігнорував той безспірний факт, що ОСОБА_4 згідно судового рішення від 03 березня 2018 року, що міститься у справі, продовжує сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Через цю обставину визначення судом аліментів, що підлягають стягненню на утримання повноліт-ньої доньки на період її навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку ( до-ходу ) батька дівчини по меншій мірі є завищеним, не об'єктивним.

Крім цього колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що ОСОБА_4 12 серпня 2017 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син ОСОБА_11, який знаходиться на утриманні батька. Вказані обставини доводяться матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про народження сина серії НОМЕР_1, виданим Хмільницьким міськрайон-ним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територі-ального управління юстиції у Вінницькій області 17 квітня 2018 року.

З огляду на заробіток ( дохід ) ОСОБА_4 по місцю роботи у Това-ристві з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод сухого знежирено-го молока «Молочний візит», про що свідчить довідка від 12 лютого 2019 року № 227 ( а. с. 44 ), суму розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею віку 23 років, належить змен-шити з 1/4 на 1/6 частку заробітку відповідача.

Доводи скаржника щодо того, що донька ОСОБА_6 на період навчання в м. Харкові зареєстрована за місцем навчання і не проживає з матір'ю - позивач-кою, у зв'язку з чим ОСОБА_3 є неналежним позивачем, на увагу не заслу-говують. Дівчина має тимчасову прописку за місцем навчання, періодично про-живає з матір'ю поза навчальним процесом. Крім цього і основне це те, що саме ОСОБА_3 несе фактичні усі витрати по утриманню повнолітньої доньки на час її навчання і така обставина надала їй законні підстави для звернення в суд з даним позовом до відповідача - батька студентки.

Підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі, як цього просить в апеляційній скарзі скаржник, колегія суддів не знаходить, оскільки офіційно працевлаштованого відповідача, який за станом здоров'я мо-же, повинен і зобов'язаний утримувати усіх своїх дітей у відповідності із чин-ним сімейним законодавством України, не можна визнати неспроможним нада-вати відповідну матеріальну допомогу колишньому подружжю.

Інших доводів, які б слугували задоволенню апеляційної скарги, в останній не міститься.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син про-довжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиня-ється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника алі-ментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні роз-міру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикрат-ний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що ма-ють істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчан-ня і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує мате-ріальної допомоги, полягає у сплаті аліментів. Саме при визначенні їх розміру враховуються вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті двадцятому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного ко-дексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який застосований судом першої інстанції, роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання ), виникає за обов'язк-ової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_6, навчаючись на денній формі навчального закладу у м. Харкові, дійсно потребує матеріальної допомоги. Цього не заперечує і сам скаржник, не погоджуючись лише з тим, що в суд звернулася не сама донька, а мати, на утриманні якої донька знаходиться, та намагаючись довести суду влас-ну неспроможність надавати доньці матеріальну допомогу. Однак, колегія суд-дів, як уже зазначалося, приймає до увагу ті обставини, що відповідач дійсно працездатний, працевлаштований, має на утриманні ще двох неповнолітніх ді-тей, що не виключає необхідності надання допомоги в отриманні старшою донькою освіти для подальшого належного працевлаштування та існування. Су-дом не встановлено обставин, які б перешкоджали скаржнику виплачувати пев-ний розмір аліментів з метою забезпечення найвищих інтересів старшої доньки.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляцій-ної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дока-зами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до норм статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясуван-ня судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; не-відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обстави-нам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосу-вання норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріаль-ного права вважається неправильне тлумачення закону або застосування зако-ну, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січ-ня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню ди-тину, яка продовжує навчання, змінити в частині розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею віку двадцяти трьох років, змен-шивши стягуваний розмір з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку ОСОБА_4.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота