Постанова

Іменем України

16 травня 2019 року

місто Київ

справа № 755/25044/14-ц

провадження № 61-9444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року у складі судді Білич І. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», банк) у вересні 2014 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2014 року відкрито провадження у цій цивільній справі.

Ухвала суду першої інстанції неодноразово оскаржувалась ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 26 листопада 2015 року, 25 грудня 2015 року, 08 лютого 2016 року, 24 березня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 24 листопада 2016 року, 26 січня 2017 року, 03 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 22 червня 2017 року, 13 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2014 року.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у жовтні 2017 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року, направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд неправомірно оцінив ситуацію та дійшов неправильного висновку щодо недобросовісності здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_1 попередньо звертаючись до суду, не оскаржував одні і ті ж питання, як зазначив суд апеляційної інстанції. Оскаржувана ухвала апеляційного суду, за твердженнями заявника, обмежує його право на судовий захист.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2018 року відкрито касаційне провадження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 213 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що заявник вперше оскаржив ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі 09 лютого 2015 року та за результатами розгляду апеляційної скарги Апеляційний суд міста Києва ухвалив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. У подальшому, ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 26 листопада 2015 року, 25 грудня 2015 року, 08 лютого 2016 року, 24 березня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 24 листопада 2016 року, 26 січня 2017 року, 03 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 22 червня 2017 року заявнику відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених у пункті 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року, а тому ухвала від 13 жовтня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження є законного та обґрунтованою.

При цьому, суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про зловживання заявником своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи по суті.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи заявника про обмеження його права на судовий захист підлягають відхиленню Верховним Судом, оскільки, як встановлено, його апеляційну скаргу, подану 09 лютого 2015 року на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, апеляційний суд розглянув по суті, постановив ухвалу про залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Після постановлення ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2015 року заявник чотирнадцять раз поспіль зверталась із апеляційними скаргами на те ж саме судове рішення. Твердження, що ухвала суду першої інстанції оскаржувалась з різних підстав є безпідставні, оскільки відповідно до пункту 5 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності. Саме з таких підстав ОСОБА_1 і оскаржував ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. Заявник не навів доводів на спростування таких висновків.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

Заявник не навів доводів, у чому саме полягає порушення апеляційним судом норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 13 жовтня 2017 року, а також щодо невідповідності цього судового рішення вимогам законності, передбаченим статтею 213 ЦПК України 2004 року. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик