Справа № 202/6809/18
Провадження № 2/202/682/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря -Некрасової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем житлово-комунальних послуг відповідно. 31 липня 2009 року між Позивачем та Відповідачем, був укладений Договір про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання та Договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. За умовами договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання та договору про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території, Відповідач зобовязався оплачувати надані послуги не пізніше 25 (двадцять пятого) числа такого місяця. Послуги з передачі питної води та електричної енергії надавались відповідно до договору про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Позивач належним чином надавав послуги з опалення та гарячого водопостачання та послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Станом на 01.10.2018 року за Відповідачем залишилась несплаченою заборгованість за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території, а також послуг з опалення та гарячого водопостачання, яка становить 49965,03 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на день звернення до суду вищевказана сума боргу залишається несплаченою.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 (пр. Слобожанський, 14Б/91, м. Дніпро, 49000, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» (, вул. А. Фабра, 4, м. Дніпро): заборгованість за спожиті комунальні послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання станом на 01.10.2018 року в розмірі 49 965,03 грн.; інфляційні витрати в розмірі 13 435,59 грн.; три відсотки річних в розмірі 32 46,69 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, 06.12.2018 року надав суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що судом першої інстанції вже розглядався його позов до АТ «НВО «Созидатель» - справа №202/1348/17, рішенням суду вже зазначено і позивач про це знає, що АТ «НВО «Созидатель» не мав права самовільно встановлювати тарифи та нараховувати заборгованість, тарифи мають бути затверджені органом місцевого самоврядування. Впродовж судового розгляду АТ «НВО «Созидатель» так і не надав жодного документу, який би підтвердив факт надання послуг чи факт законності нарахувань, або навіть їх право на надання таких послуг (у АТ «НВО «Созидатель» відсутні ліцензії), а також не змогли підтвердити правомірність нарахувань не опломбованими лічильниками, з відсутніми державними повірками та паспортами.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав пояснення на відзив, у якому вказав, що між АТЗТ «НВО «Созидатель», правонаступником якого є позивач, і Відповідачем укладено два договори про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання і про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Зазначені договори є чинними, не розірвані, судом недійсними не визнавалися. Отже, у споживача є обов'язок оплати спожитих послуг саме за встановленим тарифом виникає із договору, укладеного із виробником/постачальником послуг. Безпідставними є доводи відповідача про те, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, і тарифи мають бути затверджені органом місцевого самоврядування, оскільки ціни на житлово-комунальні послуги, в даному випадку визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) а їх коригування здійснюється відповідно до ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яке не потребує подальшого затвердження органом місцевого самоврядування. Не надано Відповідачем також належних і допустимих доказів того, що послуги позивача є неякісними, адже будь-який претензій позивач до ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» не направляв, актів, якими було б зафіксована незадовільна якість послуг не складав. На спростування правильності розрахунку позивача в частині оплати за опалення та гаряче водопостачання відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів. Що стосується рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/1348/17, на яке вказує відповідач у своєму відзиві, то позивач звернув увагу суду, що дане рішення Позивачем оскаржене в частині тверджень суду щодо обовязку АТ «НВО «Созидатель» затверджувати тарифи на опалення та гаряче водопостачання в органах місцевого самоврядування до Дніпровського апеляційного суду, а отже на даний час не набрало законної сили та за результатами апеляційного розгляду може бути повністю скасоване, таким чином посилання Відповідача на дане рішення є передчасним та безпідставним. Щодо тверджень Відповідача про відсутність у ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» відповідної ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії зазначив, що дане твердження не відповідає дійсності, оскільки 21 березня 2013 року Дніпропетровської обласною Державною адміністрацією ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» видано ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії. Дані ліцензії на даний час є чинними та діючими. Представник позивача переконаний, що обставини викладені Відповідачем у відзиві на позов є нічим іншим, як його особистими припущеннями, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та намаганням уникнути виконання своїх обовязків по сплаті заборгованості за спожиті комунальні послуги. Враховуючи викладене просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проводити розгляд справи без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також опалення та підігріву питної води у багатоквартирному житловому будинку № 14Б по пр. Слобожанському у м. Дніпрі.

31 липня 2009 року між АТЗТ «НВП «Созидатель» і ОСОБА_1 було укладено договір № 91 про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання шляхом експлуатації будинкової дахової котельні, за умовами якого АТЗТ «НВП «Созидатель» зобов'язався надавати відповідні послуги за адресою квартири №91 у будинку № 14 Б по пр. Слобожанському у м. Дніпро, а відповідач зобов'язався оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25-го числа такого місяця.

Крім того, 31 липня 2009 року між АТЗТ «НВП «Созидатель» і ОСОБА_1 було укладено договір № 91 про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території, за умовами якого АТЗТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» зобов'язалося надавати відповідні послуги за адресою цієї ж квартири, а відповідач зобов'язався оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25-го числа такого місяця.

Як встановлено із статуту ОСОБА_2 «НВП «Созидатель», затвердженого рішенням загальних зборів від 22 січня 2011 року, ОСОБА_2 «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» є правонаступником АТЗТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» (а.с. 18-20).

Згідно із розрахунком, наданого позивачем, у період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань утворилася заборгованість за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання, яка становить 49 965,03 грн. (а.с. 13-17).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснив Верховний суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Отже, сума заборгованості в розмірі 49 965,03 грн. за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання, яка утворилася з серпня 2016 року по жовтень 2018 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 13 435,59 грн. та 3% річних в розмірі 3 246,69 грн. від простроченої суми.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача послуг оплачувати такі у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч. 2 ст. 32 Закону).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст. ст. 5 - 7).

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами.

У Цивільному кодексі України (ст. 319) визначено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, інтересам суспільства.

Водночас, ч.1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Чинне цивільне законодавство передбачає принцип свободи договору (ст. 3 ЦК України).

ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» не є монополістом на ринку комунальних послуг, а тому ціни (тарифи) на послуги, які воно надає не є регульованими і відповідно не потребує затвердження їх органом місцевого самоврядування.

Позивач, як і інші співвласники багатоквартирного будинку, можуть в будь-який час обрати іншого виконавця комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та укласти з ним відповідні договори, розірвавши договори з ОСОБА_2 «НВО «Созидатель».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 204, 205 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Між АТЗТ «НВО «Созидатель», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_1 укладено два договори про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання і про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території.

Означені договори є чинними, не розірвані, судом недійсними не визнавалися.

Отже, у споживача є обов'язок оплати спожитих послуг саме за встановленим тарифом виникає із договору, укладеного із виробником/постачальником послуг.

Відповідно до п. 2.4. цих договорів, розмір щомісячної плати за комунальні послуги на дату укладання цього Договору визначається у додатку № 1 до Договору «Розрахунок щомісячної вартості опалення та гарячого водопостачання» на підставі затверджених у встановленому законодавством порядку тарифів. У разі зміни тарифів на комунальні послуги, вони є обов'язковими для сторін з моменту їх введення у дію. Інформація про зміну тарифів доводиться до споживача одним з таких способів: у рахунках на оплату на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в Інтернеті на сайті: www.sozidatel.dp.ua.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, і тарифи мають бути затверджені органом місцевого самоврядування, оскільки ціни на житлово-комунальні послуги, в даному випадку визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) а їх коригування здійснюється відповідно до ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яке не потребує подальшого затвердження органом місцевого самоврядування.

Не представлено суду також належних і допустимих доказів того, що послуги позивача є неякісними, адже будь-який претензій позивач до ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» не направляв, актів, якими було б зафіксована незадовільна якість послуг не складав.

На спростування правильності розрахунку позивача в частині оплати за опалення та гаряче водопостачання відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 «НВО «Созидатель» підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись: ст.13 Конституції України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 204,205,509, 525,526,527,625 ЦК України, ст.ст.156,162 ЖК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель» (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра,4, ) до ОСОБА_1 (49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 14 Б, кв.91, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель» (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра,4, ) заборгованість в розмірі 49 965 грн. 03 коп. за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання, яка утворилася з серпня 2016 року по 1 жовтеня 2018 року, інфляційні витрати в розмірі 13 435 грн. 59 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 246 грн. 69 коп., а всього 66 647 (шістдесят шість тисяч шістсот сорок сім) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 14 Б, кв.91, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель» (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра,4, ) судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар