РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/15550/18

Провадження № 22-ц/4815/320/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк

України",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Гордійчук І.О., повний текст рішення суду виготовлено 22 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" про стягнення коштів покладених на рахунки у відповідача та нарахованих відсотків, -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" про стягнення коштів покладених на рахунки у відповідача та нарахованих відсотків.

Позовна заява мотивована тим, що його мати ОСОБА_5 вносила пенсію по втраті годувальника, на особові рахунки, відкриті на його ім'я у Червоноармійському відділені НОМЕР_3 Ощадбанку СРСР в м. Радивилів Рівненської області, зокрема в 1990 році відкрито особовий рахунок НОМЕР_4 та особовий рахунок НОМЕР_5

Відповідно до умов договору, банк за користування грошима зобов'язувався нараховувати відсотки на вклад і зобов'язався видати грошовий вклад з нарахованими відсотками на вимогу вкладника.

На час досягнення ним повноліття, тобто станом на 29.09.1991 року на його особових рахунках знаходилося 6904 рублів (карбованців).

До досягнення ним повноліття він не міг зняти грошові кошти з банківських рахунків СРСР, однак після 29.08.1991 року він не міг зняти кошти, у зв'язку з грошовою реформою СРСР.

Банк незаконно протягом тридцяти років користується його грошовими коштами, які є його власністю.

Неможливість отримання належних йому грошових коштів, які на цей час йому потрібні для лікування, загрожує його життю і здоров'ю.

Наявні у нього ощадні книжки підтверджують належність йому грошових коштів на особових рахунках в Радивилівському відділенні Ощадбанку, зокрема: особовий рахунок НОМЕР_4 - 6810 руб. (карбованців), особовий рахунок НОМЕР_5 - 9971 руб; особовий рахунок НОМЕР_6 - 1055 руб.

Просив суд стягнути з Рівненського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" на його користь грошові кошти в сумі 603688 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач може повернути грошові кошти, лише тоді, коли кошти для повернення заощаджень будуть перераховані з Державного бюджету на рахунок Ощадбанку.

14 січня 2019 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення суду.

Вказує, що суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що ПАТ "Державний Ощадний банк України" фактично є правонаступником колишнього Сбербанку СРСР.

Суд не надав оцінку договорам банківського вкладу, які були укладені між сторонами до 01 січня 1991 року і продовжують діяти на даний час.

На момент укладення договору банківського вкладу він був неповнолітнім і не міг належним чином захисти свої права.

Ні відповідач, ні держава Україна протягом тривалого часу не відновили його порушені права.

Суд помилково розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження.

25 лютого 2019 року ПАТ "Державний ощадний банк України" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках вкладниками, у тому числі матір'ю позивача, фактично на зберігання до АТ "Ощадбанк" не вносилися, а держава планує виплачувати ці кошти поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання вимог ст. 1 Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України".

Законом України "Про Державний бюджет України", ні на 2018, ні на 2019 рік, не передбачено статтю видатків для проведення компенсаційних виплат, а отже у АТ "Ощадбанк" не настав обов'язок провести такі виплати.

Просить про залишення оскаржуваного рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника банку, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що матір'ю позивача ОСОБА_5 вносилися кошти до Ощадного банку СРСР на рахунки, відкриті на його ім'я.

З копій ощадних книжок, які долучено позивачем до позовної заяви, вбачається, що на рахунок НОМЕР_4 було внесено 6810,43 руб (на компенсаційному рахунку НОМЕР_7 - 2919,40), а на рахунок НОМЕР_5 - 9971,14 руб (на компенсаційному рахунку № НОМЕР_1 - 2929,50) (а.с. 5-6).

Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02 січня 1992 року, регулюються Законом України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" (далі - Закон), статтею 1 якого встановлені зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Відповідно до статті 2 Закону держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Установи Ощадного банку України на виконання вимог статті 5 Закону провели одноразову індексацію вкладів громадян і на проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадного банку України, видали вкладникам ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

Суми, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання до Ощадного банку України не вносились, зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання статті 1 Закону.

У Законі передбачено, що кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до статті 7 Закону заощадження підлягають поверненню поетапно, залежно від суми вкладу у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Перелік груп вкладників і порядок проведення виплат проіндексованих грошових заощаджень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" статтю видатків для проведення компенсаційних виплат не передбачено.

Установивши при розгляді справи, що Ощадний банк України провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Разом з тим ОСОБА_5 - представнику ОСОБА_3 згідно довіреності, підлягає поверненню сплачений нею судовий збір, за розгляд справи судом апеляційної інстанцій.

У статті 5 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору.

Оскільки такий перелік не є вичерпний, то при визначенні пільг щодо сплати судового збору слід керуватися іншим законодавством України, зокрема, статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Так як ОСОБА_3 у спірних правовідносинах виступає у якості споживача, то він звільнений від сплати судового збору, зокрема, при апеляційному перегляді рішення суду.

За таких обставин, сплачений представником ОСОБА_3 - ОСОБА_5 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 9055,32 грн, підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року - без змін.

Повернути ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір у розмірі 9055 грн 32 коп (згідно квитанції від 04 лютого 2019 року; платник: ОСОБА_5; код платника: НОМЕР_2; банк платника: 300346 АТ "Альфа-Банк" у м. Києві; отримувач: УК у м.Рівному/м. Рівне/22030101; код отримувача: 38012714; код банку отримувача: 899998; банк отримувача: Казначейство України; загальна сума: дев'ять тисяч п'ятдесят п'ять гривень 32 копійки; призначення платежу: *;101;;судовий збір за позовом ОСОБА_3; Рівненський апеляційний суд, від ОСОБА_5).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 05 квітня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук