Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 766/20077/18

провадження № 61-7442ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 березня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою у розмірі 379 485 грн.

Також ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня

2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Застосовано зустрічне забезпечення та зобов`язано ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 37 949 грн у за зустрічне забезпечення.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 13 березня 2019 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня

2018 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 13 500 доларів США, які останні отримали від ОСОБА_3 , про що було складено відповідну розписку. Отже, між сторонами у даній справі виник спір майнового характеру.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на

будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановивши, що предметом спору в даній справі є стягнення грошових коштів за договором позики (за розпискою), які відповідачі в добровільному порядку позивачу не повертають, та врахувавши, що негативний вплив, наслідки і ризик можливого відчуження належного відповідачу нерухомого майна на відновлення порушеного права позивача, суди дійшли правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою, за касаційною ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду

від 13 березня 2019 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк