Справа № 344/3626/18
Провадження № 22-ц/4808/446/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.В.

за участю представника апелянта Кузика І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2018 року у складі судді Антоняка Т.М., постановлену у м. Івано-Франківську, у справі за скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Созанського Степана Дмитровича, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Созанського С.Д. (далі - Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області).

Скаргу обґрунтовував тим, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року у цивільній справі №344/209/18 за його позовом до ОСОБА_7 про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 7 297 480,62 грн вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та майнові права ОСОБА_7

На виконання зазначеної ухвали суду 16 січня 2018 року постановами старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. відкрито виконавче провадження №55553397 та накладено арешт на усе майно та майнові права ОСОБА_7

Однак, 17 січня 2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанським С.Д. винесено постанову про зняття арешту із садового будинку НОМЕР_2 в садівничому товаристві «Бистриця Надвірнянська», який розташований в м. Івано-Франківськ, квартири АДРЕСА_1, гаражу НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі №24 в м. Івано-Франківську, квартири АДРЕСА_2, обґрунтовуючи її, що вищенаведене майно за ОСОБА_7 не зареєстроване.

Крім того, постанова державного виконавця від 16 січня 2018 року про накладення арешту не направлена відповідним суб'єктам та не вчинено інших дій, направлених на здійснення державної реєстрації рішень про накладення арешту на майно та майнові права ОСОБА_7

Просив скасувати постанову старшого державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 17 січня 2018 року у виконавчому провадженні № 55553397 про зняття арешту з майна, зобов'язати старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. або іншого уповноваженого у виконавчому провадженні № 55553397 державного виконавця негайно вжити дієві дії, направлені на здійснення державної реєстрації обтяжень (арешту) на майно та майнові права ОСОБА_7, згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі № 344/209/18 та постанови старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 16 січня 2018 року про арешт майна боржника.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2018 року скаргу задоволено.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 17 січня 2018 року у виконавчому провадженні № 55553397 про зняття арешту з майна.

Зобов'язано старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. або іншого уповноваженого у виконавчому провадженні № 55553397 державного виконавця негайно вжити дієві дії, направлені на здійснення державної реєстрації обтяжень (арешту) на майно та майнові права ОСОБА_7, згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі № 344/209/18 та постанови старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 16 січня 2018 року про арешт майна боржника.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем виявлено, що майно на яке накладено арешт державним виконавцем не належить боржнику, а належить третій особі.

17 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна та вилучено відповідні записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказує, що завданням держаної виконавчої служби є своєчасне і повне примусове виконання рішень, передбачених законом. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як законність та обов'язковість виконання рішень, а безпідставне накладення арешту на майно третіх особі являється порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки апелянт не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини викладені у апеляційній скарзі, некоректно сформулював прохальну частину скарги та не усунув недоліки апеляційної скарги згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області - Кузик І.І. апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку були повідомлені, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова державного виконавця не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє рішення суду про скасування заходів забезпечення позову.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт, зокрема, на садовий будинок НОМЕР_2 в Івано-Франківському садівничому товаристві «Бистриця Надвірнянська», розташований в м. Івано-Франківську, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27960455, який належить ОСОБА_7, квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 52,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1180655, яка належить ОСОБА_7, гараж НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі №24 в м. Івано-Франківську, загальною площею 19,8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 35739945, який належить ОСОБА_7, квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 29783649, яка належить ОСОБА_7 (а.с. 35-38).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 16 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55553397 з виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року щодо накладення арешту на майно та майнові права ОСОБА_7 із забороною вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження належного ОСОБА_7 майна та майнових прав (а.с. 10-11).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 16 січня 2018 року накладено арешт на усе майно та майнові права ОСОБА_7 (а.с. 12-13).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Созанського С.Д. від 17 січня 2018 року знято арешт із садового будинку НОМЕР_2 в Івано-Франківському садівничому товаристві «Бистриця Надвірнянська», розташований в м. Івано-Франківську, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27960455; квартири АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1180655; гаража НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі №24 в м. Івано-Франківську, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 35739945; квартири АДРЕСА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 29783649. Постанова мотивована тим, що згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вищевказане майно за ОСОБА_7 не зареєстроване (а.с. 14-15).

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок зняття арешту з майна.

Зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п'ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець, мотивував оскаржувану постанову тим, що спірне майно не зареєстроване за ОСОБА_7, а за іншою особою, тому не було законних підстав для накладення арешту. При цьому, у засіданні апеляційного суду, представник ДВС пояснив суду, що підставою для такого висновку державного виконавця, послужили копії договорів про відчуження боржником права власності окремих арештованих об'єктів третім особам.

Разом з тим, згідно частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2018 року з метою забезпечення позову на спірне майно накладено арешт. Дана ухвала є чинною та обов'язковою до виконання.

Оскільки, матеріали справи не містять відомостей про те, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, зверталася до суду з позовом про зняття арешту з її майна та винесення рішення за цим позовом, тому постанова державного виконавця про зняття арешту з майна є протиправною, оскільки держаним виконавцем порушено порядок зняття арешту з майна, визначений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3 частини першої статі 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Згідно абзацу другого частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

За доводами скарги, представник ОСОБА_5 доводить необхідність вжиття заходів щодо реєстрації обтяжень на майно стягувача, оскільки станом на 21 березня 2018 року ним виявлено, що на виконання ухвали суду від 10 січня 2018 року про забезпечення позову обтяження в Реєстрі відсутнє.

При цьому, при розгляді апеляційної скарги судом встановлено, що 16 січня 2018 року державним виконавцем при отриманні ухвали суду в повній мірі, як реєстратором, було виконано вимоги ухвали та здійснено реєстрацію обтяження на все майно боржника згідно постанови про накладення арешту. Зокрема, представником ДВС суду представлено витяг з Реєстру обтяжень, з якого вбачається, що обтяження було зареєстровано по всіх об'єктах згідно ухвали суду. Однак, судом також встановлено та підтверджено представником ДВС, що 17 січня 2018 року на підставі оскаржуваної постанови обтяження було знято.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна відповідний запис скасовується.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «б» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Таким чином, за змістом наведеної норми, держаний виконавець, будучи державним реєстратором при реєстрації обтяжень на майно, накладених під час примусового виконання рішень у відповідності до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не вправі був вносити зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо скасування обтяжень на підставі постанови про зняття арешту з майна.

Тому враховуючи наведені обставини, задоволення скарги в частині зобов'язання державного виконавця вжити відповідних заходів на виконання ухвали від 10 січня 2018 року, є обґрунтованим.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, правильна по суті, тому підстав для її скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта