Справа № 310/2405/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача адвоката Міскевич А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказуючи, що на праві власності їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 24.11.2000 року. 14.12.2000 року право власності було зареєстровано за нею у Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації.

Крім неї у зазначеному будинку з 10.11.2001 року зареєстровані її донька з онукою та син ОСОБА_2 , який з 2016 року в будинку не проживає, оскільки разом з сім`єю виїхав до м.Київ. З 2016 року по 2017 рік вона спілкувалася з сином по телефону та він обіцяв їй виписатися з будинку, але у 2018 році між ними виник конфлікт і спілкування закінчилися. Вона не знає телефону сина, не знає його місця мешкання, оскільки останній їй не дзвонить. Її дочки також з відповідачем не спілкуються та не знають його місця знаходження.

Відповідач за місцем реєстрації не проживає, витрат на утримання будинку не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в належному їй будинку створює перешкоди у здійсненні права власника будинку, оскільки не дає можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Таким чином відповідач відсутній у спірному жилому приміщенні з 2016 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірним будинком,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у будинку відсутнє.

Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, яка сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірного будинку.

Позивач просить суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Міскевич А.Л. позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався судовими повістками з повідомленням.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач та представник позивача просять справу розглянути у відсутність відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується договором міни від 24.11.2000 року ( а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у спірному будинку як член сім`ї наймача, оскільки є рідним сином позивачки. Реєстрація відповідача підтверджується ксерокопією домової книги ( а.с.6-7), довідкою про склад сім`ї ( а.с.8), ксерокопією паспорту відповідача ( а.с.9).

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм ОСОБА_2 , який був зареєстрований в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до акту від 20.02.2019 року, підписаного головою вуличного комітету ОСОБА_3 , що в спірному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з 2016 року.

З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача ОСОБА_2 понад шість місяців, за яке він як член сім`ї наймача не оплачує комунальні послуги, його речі у квартирі відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося.

Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази, на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені доданими до позову письмовими доказами, тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова