справа №619/3606/18
провадження №2/619/146/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового
засідання Михайлової А.С.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення.
ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення.
В підтвердження позову ОСОБА_3 посилається на те, що на підставі договорів купівлі-продажу частини житлового будинку від 30.06.2016, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М., у громадянина ОСОБА_3 виникло право власності на 2/3 та 1/3 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Особа, яка зареєструвала право власності на об'єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).
Право власності позивача на вищевказаний будинок підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №62411470 від 30.06.2016 та заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/566/17 від 14.03.2017.
Таким чином, позивач є єдиним законним власником будинку АДРЕСА_1
Зважаючи на те, що у вищевказаному будинку були зареєстровані громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не бажали самостійно знятися з реєстрації за вказаною адресою, позивач був змушений звернутися до Дергачівського районного суду Харківської області із відповідним позовом.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/566/17 від 14.03.2017 позовні вимоги позивача ОСОБА_3 задоволено повністю: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 та знято їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Рішення суду набрало законної сили 27.03.2017. Відповідно до довідки від 26.10.2017, що видана виконкомом Солоницівської селищної ради, в будинку АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Своїми діями у незаконний спосіб громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушили право позивача на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Гомадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є ані співвласниками будинку АДРЕСА_1, ані особами, які мають право користуватися будинком на законних підставах (наймачами), ані членами сім'ї позивача відмовляються його залишати та чинять позивачу перешкоди у здійснені гарантованого Конституцією України права власності.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року провадження у справі було відкрито. Підготовче засідання 06 грудня 2018 року було відкладено.
У підготовче судове засідання 15.01.2019 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явилися, з'явився представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, який просив відкласти підготовче засідання, так як отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї доказами з метою підготовки письмової правової позиції по справі.
В наступні підготовчі та судові засідання відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, ОСОБА_9 не прибували, зверталися з клопотаннями про відкладення розгляду справи. 01 березня 2019 року судом проведено підготовче засідання, призначено справу до розгляду на 08 квітня 2019 року на 10 год. Від представника ОСОБА_8 08.04.2019 знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за його зайнятістю в іншій справі в іншому суді.
Суд звертає увагу на те, що за довіреністю ОСОБА_4 від 14.01.2019 його інтереси представляють ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 У відповідності до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. За вимогами ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно за Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Про причини своєї неявки представники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суду не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися в судове засідання та не подали відзив на позов, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом було достовірно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частини жилого будинку, зареєстрованому в реєстрі за №2605, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Я.М., ОСОБА_11, через представника, передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1
Згідно договору купівлі-продажу частини жилого будинку, зареєстрованому в реєстрі за №2610, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Я.М., ОСОБА_11, через представника, передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1
Відповідно до довідки №4433 від 26.10.2017 року, виданої Солоницівським селищним головою, в будинку АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.
Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 08.11.2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14.03.2017.
Згідно інформаційної довідки №62411470, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу за №2610 та №2605 від 30.06.2016 року, належить ОСОБА_3 в цілому.
Згідно заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано ОСОБА_4, таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_5, такою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Зняти ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Зняти ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили 27.03.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції захист власності зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право кожного на безперешкодне користування своїм майном ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції по суті є гарантією права власності. Право розпоряджатися своїм майном є звичним та основоположним аспектом права власності. Поняття власності передусім стосується матеріальних речей (земельних ділянок та нерухомого майна).
Згідно з ст. 317 ЦК України право власності складається з права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідачами та представниками суду не надано жодних доказів необґрунтованості позову.
Оскільки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують права позивача на вільне користування належним йому житловим приміщенням, суд вважає, що позов про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла, підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.
Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житла.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в рівних частинах з кожного на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, понесені судові витрати: судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути скасоване Дергачівським районним судом Харківської області шляхом подачі відповідачами письмової заяви про його перегляд в 30-денний термін з дня отримання копії рішення, а позивачем в загальному порядку шляхом подачі в 30-денний термін до Харківського апеляційного суду апеляції з моменту оголошення рішення, а в разі відсутності особи, яка бере участь у справі при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення. Мотивувальна частина рішення виготовлена 18 квітня 2019 року.
Суддя Л. О. Якименко