Провадження № 2/127/5380/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 10.01.2011року АТ КБ «Приватбанк», уклало з відповідачем договір, яким надало кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2900 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими ЗАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним та банком договір. Посилаючись на те, що відповідач станом на 30.09.2018року має заборгованість за кредитом 2851,50грн., по відсоткам за користування кредитом 189126,40грн., заборгованість за пенею та комісією 6000,17грн. Однак, позивач просить стягнути з відповідача 2851,50грн. заборгованість за кредитом та 112587,18грн. заборгованість за відсотками за період з 10.01.2011р. по 31.01.2018р.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з оглянутої судом заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10.01.2011року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг) ОСОБА_1 оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у розмірі 2900,00грн.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності із наданим суду розрахунком позивача ОСОБА_1 станом на 30.09.2018року має заборгованість за кредитом 2851,50грн., по відсоткам за користування кредитом 189126,40грн., заборгованість за пенею та комісією 6000,17грн., а всього 197 978,07грн.

Факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів представник відповідача не заперечував, а тому ці обставини суд вважає доведеними.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно заяви відповідача про бажання оформити кредитну карту (а.с. 9), рахунок картки було відкрито 10.01.2011 року. Таким чином договір про надання банківських послуг, є строковим, з терміном дії до 10.01.2012 року.

Враховуючи те, що сторони не заявляли про припинення дії договору, він автоматично був пролонгований на 12 місяців до 10.01.2013 року, що є кінцевою датою дії договору.

В постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 зазначено, що суди повинні розмежовувати поняття «строк дії договору» та «строк виконання зобовязання».

Так, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Поняття "строк виконання зобов'язання" і "термін виконання зобов'язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.

Судом встановлено, що згідно Умов та Правил надання банківських послуг строк погашення за кредитом по платіжних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в частині погашення процентів щомісячно за попередній місяць, а щодо строку погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

Поняття мінімального обовязкового платежу міститься в термінах і поняттях Умов і правил надання банківських послуг і становить собою розмір боргових зобовязань, які щомісячно підлягають оплаті володільцем картки протягом строку дії картки. Він складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості по кредиту і міститься у заяві і памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору.

У заяві ОСОБА_1 про бажання оформити кредитну карту розмір мінімального обовязкового платежу не зазначено, Памятка клієнта в матеріалах справи також відсутня.

Враховуючи те, що кредитним договором не встановлено обов'язку позичальника щомісячно вносити платіж з повернення суми кредиту у конкретно визначеному розмірі та не передбачено самостійної відповідальності за невиконання цього обов'язку, то в такому випадку позовна давність обраховується з моменту закінчення строку дії кредитної картки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, які містяться в Умовах і правилах надання банківських послуг і є, відповідно, складовою кредитного договору, строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні (місяць і рік) і вона діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не поступила письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (пункт 2.1.1.2.12).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу.

Позивач звернувся до суду з позовом 10.12.2018року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу і щодо погашення кредиту у повному обсязі.

Крім цього, суд враховує, що у відповідності із випискою по рахунку банку, що є первинним бухгалтерським документом, відповідач останній платіж на виконання умов договору здійснив 12.06.2014 року. Згідно з розрахунком позивача борг за тілом кредиту у тому розмірі, що просить стягнути банк, виник з 01.12.2012 року. Тобто, саме з цієї дати у позивача виникло право вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності з висновком Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, після спливу строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися, оскільки з часу закінчення строку дії договору відповідальність боржника за невиконання грошового зобов'язання вже визначена положеннями статті 625 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності, суд вважає, що в позові належить відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 26.04.2019року.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, код ЄДРПО 14360570.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Суддя: