233 № 233/2214/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.,
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
особи, які брали участь у справі:
заявник ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; Головне управління Національної поліції в Донецькій області, -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про встановлення факту смерті особи,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті його сина ОСОБА_2 19 листопада 2018 року у м. Жданівка Донецької області - тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11 квітня 2019 року відмовив у проведенні державної реєстрації смерті особи, посилаючись на те, що документи, видані на зазначеній території, не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті особи. З метою державної реєстрації смерті свого сина та оформлення спадкових прав заявник просив суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 19 листопада 2018 року у м. Жданівка Донецької області, Україна. Крім того, надав письмові пояснення про те, що його син ОСОБА_2 загинув внаслідок виробничої травми на шахті «Жданівська».
Представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області надав письмові пояснення, в яких зазначив про те, що оскільки в матеріалах заяви міститься інформація про смерть особи на окупованій території України з ознаками насильницької смерті, вказана інформація потребує перевірки за базами даних ГУНП в Донецькій області.
Заявник у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представники заінтересованих осіб Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-НО № 280576, виданим 31 березня 1973 р. Жданівською міською радою Донецької області (актовий запис № 87 від 31 травня 1973 р., складений Жданівською міською радою Донецької області).
19 листопада 2018 року у м. Жданівка Донецької області у віці 45 років помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, на підтвердження чого до заяви долучено копію довідки про причину смерті до форми № 106/у № 165 від 20 листопада 2018 р., що видається для поховання, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_2 стала: поєднана травма тіла - перелом грудного відділу хребетного стовпа (між 6-7 хребцями), перелом 6 ребер зліва, 5-7 ребер справа, розриви печінки, селезінки, лівої нирки, ускладнена травматичним шоком.
Також до заяви було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, видане 21 листопада 2018 року Жданівським міським відділом ЗАГС.
Згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, померлий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, на час смерті мав останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.-л. 1АДРЕСА_1.
Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.
11 квітня 2019 року Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надав заявнику відмову за № 15.19-64/1946 в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в звязку з наданням документу для підтвердження факту смерті особи, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».
Враховуючи те, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не визначено перелік документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, а також те, що заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті особи, суд дійшов до висновку про те, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди.
З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник у справі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його сина ОСОБА_2 19 листопада 2018 року у м. Жданівка Донецької області, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть його сина видане державним органом України.
Посилання представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області про те, що оскільки в матеріалах заяви міститься інформація про смерть особи на окупованій території України з ознаками насильницької смерті, вказана інформація потребує перевірки за базами даних ГУНП в Донецькій області, не спростовує висновків суду, оскільки встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України не перешкоджає проведенню органам Національної поліції подальшої перевірки обставин її настання.
Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст.259, 264-265, 273, 293-294, 317, 319, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 19 листопада 2018 року у віці 45 років в м. Жданівка Донецької області, Україна.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Володимирівська, буд. 1-А, РНОКПП НОМЕР_1, заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, буд. 5, ЄРДПОУ 21969099; Головне управління Національної поліції в Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86, .

Суддя