РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 травня 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/515/19, провадження у справі № 2/0285/459/19)

розглянув у судовому засідання у загальному поряду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради та служби у справах дітей Новоград-Волинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що під час перебування в шлюбі з відповідачкою, якій було розірвано, у них народилася донька ОСОБА_3 , яка після її народження проживає з ним, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Представники третіх осіб просять розгляд справи проводити без їх участі та при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 21 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 серпня 2016 року у справі № 285/796/16-ц розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Наданий час ОСОБА_3 проживає з батьком позивачем ОСОБА_1 ..

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Як вбачається з листа служби у справах дітей Новоград-Волинської райдержадміністрації від 20.05.2019 за №197, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає, місце її проживання не відоме.

Згідно довідки загальноосвітньої школи від 22 квітня 2019 року за №27 мати ОСОБА_2 , батьківські збори в школі де навчається ОСОБА_3 , не відвідує, навчанням не цікавиться, зв`язок з вчителями не підтримує.

Згідно рішення Новоград-Волинського міськарйонного суду Житомирської області від 15 листопада 2018 року з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

Згідно висновку акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання позивача ОСОБА_1 від 22 квітня 2019 року, матеріально-побутові умови задовільні.

Позивач наданий час працює будівельником на ДП «Новоград-Волинське ДЛГМ.

Отже, дослідженні судом докази, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 є дбайливим батьком, усвідомлює повну відповідальність за життя, здоров`я і безпеку своєї доньки, її благополуччя є найвищим його пріоритетом у житті. У той же час, досліджені судом докази свідчать про те, що мати ОСОБА_2 наданий час самоусунулась від виховання дитини.

Суд вважає, що визначення місяця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 ,, який має місце проживання та реєстрації, стабільний дохід, найбільше відповідатиме інтересам дитини.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з батьком, і тим самим задовольнити позов повністю.

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідачки понесених позивачем судових витрат у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради та служби у справах дітей Новоград-Волинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППНОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в 768,40 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено - 20.05.2019 року.

Головуючий