Справа № 297/1664/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., позивачки ОСОБА_1 , її представника за ордером - адвоката Шалапаюк В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації.

Позов мотивований тим, що з січня 2017 року між позивачкою та відповідачем виникла закоханість та тісні соціально-побутові взаємозв`язки, і вони стали парою, та почали зустрічатися, вести спільне статеве життя. Також в зазначений час з боку відповідача почалися серйозні розмови про їх подальше спільне життя, а саме хотів одружитися та просив народити йому дитину. Батьки відповідача знали про такі наміри їхнього сина, розділяли його думку. На початку лютого 2017 року відповідач попросив дозволу батька позивачки на заручини з останньою. На початку березня 2017 року позивачка завагітніла, однак відповідач виявився неготовим до сімейних відносин та народження дитини, після цього, ОСОБА_2 поїхав до Чехії на заробітки, та відносини між ним та позивачкою погіршувалися та припинили своє існування. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка, ОСОБА_1 , народила сина ОСОБА_3 , батьком якого у свідоцтві про народження дитини зазначила на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_5 . Про факт народження сина відповідач знав, але не визвав та не визнає його батьківство. Крім цього, позивачка зазначила, що і участі у матеріальному забезпеченні сина відповідач також не приймає, а тому просила суд також стягувати з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації.

Ухвалою Берегівського районного суду 31.08.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання на 17 вересня 2018 року.

Далі, ухвалою Берегівського районного суду від 03.10.2018 року клопотання представника позивачки ОСОБА_1 за ордером - адвоката Шалапаюк В.Л. про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи задоволено та призначено судово-медичну молекулярно - генетичну експертизу, яку доручено експертам комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с. 39-41).

Ухвалою Берегівського районного суду від 18.03.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 62-64).

Відповідно до повідомлення комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.11.2018 року проведення вказаної в ухвалі суду від 03.10.2018 року експертизи можливе при одержанні біологічних зразків відібраних в Закарпатському обласному бюро судово-медичної експертизи (а.с. 44-45).

Згідно відповіді Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.02.2019 року за № 870 відповідач ОСОБА_2 жодного разу, а саме 27.11.2018 року, 11.12.2018 року та 18.12.2018 року для забору крові на проведення молекулярно - генетичної експертизи не з`явився (а.с. 47).

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та допитана як свідок в порядку ст. 234 ЦПК України показала, що в 2016 році вона за відповідачем почали зустрічатися та проводити разом багато часу. В лютому 2017 року відповідач освідчився позивачці та подарував обручку. В березні місяці вона, позивачка, завагітніла, та коли відповідач ОСОБА_2 дізнався про це між ними почали виникати сварки, оскільки останній почав проявляти ревнощі по відношенню до неї через дитину. Після цього, він поїхав на заробітки та коли вона народила дитину повідомила відповідача про це по телефону. Однак, на той час відповідач вже жив з іншою жінкою та його батьки також не хотіли бачити свого онука.

Представник позивачки - адвокат Шалапаюк В.Л. в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, та пояснив, що ухвалою суду була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, на яку відповідач ОСОБА_2 викликався три рази, однак жодного разу не з`явився для її проведення, що вказує на обгрунтованість вимог позивачки про визнання батьківства. При цьому, ОСОБА_6 зазначив, що про вказаний спір відповідачу відому однак він ухиляється від відповідальності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка матір позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 показала, що в 2016 році познайомилась із відповідачем ОСОБА_2 , коли її донка та відповідач почали зустрічатися. Більшість часу її донька та відповідач проводили у останнього вдома, а в березні 2017 року ОСОБА_2 попросив руки її доньки. Так, через декілька тижнів стало відомо, що донька вагітна. Після цього, відповідач запрошував її доньку гуляти ввечері, але вона відмовляла йому, оскільки погано себе почувала. На ґрунті цього, їх стосунки почали погіршуватися, та відповідач поїхав на заробітки. Після народження дитини, її донка повідомила про це батьків відповідача, однак останні не бажали навіть подивитися на онука. Стосунки між її донькою та відповідачем припинилися.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Берегівський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення позивачки, її допит як свідка, думку її представника, покази свідка ОСОБА_7 та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно свідоцтва про народження від 05 січня 2018 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі батько зазначений « ОСОБА_5 », у графі мати зазначена « ОСОБА_1 » (а.с. 12).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 30.01.2018 року батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаний « ОСОБА_5 » (а.с. 13).

Згідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Тому, суд вважає за необхідне визнати факт ухиленням відповідача з`явитись для забору крові на проведення молекулярно - генетичної експертизи, як підтвердження батьківства ОСОБА_2 неповнолітнього ОСОБА_3 ..

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи докази про походження дитини від відповідача ОСОБА_2 , а саме покази свідків у судовому засіданні, у тому числі і про статеві стосунки позивачки та відповідача в період до народження дитини ОСОБА_3 , ухилення відповідача від проведення експертизи, тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства слід задовольнити.

У зв`язку з цим слід внести зміни до актового запису № 2 від 05.01.2018 року про народження неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив відповідача його батьком.

Крім того, згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Обґрунтованість вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання сина відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування вимог про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач відзиву відносно позову до суду не подав, тому суд вважає, що в цю вимогу позову також слід задовольнитита стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 128, 180, 182, ч. 1 ст. 184 СК України, п.п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, який розташований за адресою м. Берегове, вул. Мукачівська, 3, Закарпатської області, , про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, мешканця м. Берегове, Закарпатської області , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і внести відповідні зміни Головному територіального управління юстиції у Закарпатської області в актовий запис № 2 від 05.01.2018 року, вказав в графі «батько» - громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексації, починаючи з 06 серпня 2018 року і до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.