Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Провадження № 22-ц/810/296/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Онопрієнко А.Є.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

представник позивача ОСОБА_4 ,

відповідач Сєвєродонецька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Журавель Т.С. 12.12.2018 року в м.Сєвєродонецьк

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання укласти договір найму

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що позивач, разом із своїми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з травня 2016 року фактично проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира, є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк. Раніше у вказаній квартирі проживав її батько ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач є повною сиротою та багатодітною матір`ю, розлучена, отримує допомогу як малозабезпечена сім`я. Її син має інвалідність, з ним позивач відвідує центр реабілітації, тому не має можливості працювати. Іншого житла позивач не має, у спірній квартирі вона зробила поточний ремонт, змінила вхідні двері, вчасно сплачує комунальні платежі. Просила суд визнати за нею, ОСОБА_3 та її дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_3 та її дітей наймачами за раніше укладеним договором найму житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 замість попереднього наймача ОСОБА_8 у зв`язку з його смертю; зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання укласти договір найму задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_3 , наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , замість попереднього наймача - ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язано Сєвєродонецьку міську раду укласти з ОСОБА_3 договір найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що умовою виникнення підстав для визнання члена сім`ї наймача новим наймачем, у тому випадку коли сам наймач помер, повинні бути такі ознаки, як постійне місце проживання у жилому приміщенні, ведення з померлим наймачем спільного господарства, тривалість спільного проживання. При цьому судом зазначено, що відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Позивач у вересні 2016 року разом зі своїми дітьми вселився у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , як член сім`ї квартиронаймача - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті у спірній квартирі залишилися проживати позивач разом зі своїми дітьми, яка несе витрати пов`язані з утриманням квартири, сплачує комунальні послуги, тобто є постійним її користувачем, що є підставою для висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, приймаючи до уваги те, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірна квартира є єдиним житлом неповнолітнього ОСОБА_2 , йому нема де жити з цивільною дружиною. ОСОБА_8 за життя продав право користування житлом ОСОБА_9 де після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєструвались у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , але оформити правовстановлюючі документи ОСОБА_9 не встиг та помер. Скаржник та її неповнолітній син ОСОБА_2 у спірній квартирі проживали однією сім`єю, оплачували комунальні платежі, вели спільне господарство, більше в спірній квартирі ніхто не проживав. На початку 2015 року невідомі люди примусово змусили скаржника разом з дитиною ОСОБА_2 виселитися з квартири, при цьому винесли їх речі за двері, змінили замки, про що скаржник неодноразово скаржилась в органи поліції, які їм запропонували звертатися до суду. На даний час в спірній квартирі зареєстрований один ОСОБА_2 , а усі інші попередні наймачі померли.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для відкриття провадження, оскільки не залучив до участі у справі ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , оскільки на той час в суд був поданий позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , третя особа КП жилсервіс «Добробут» про виселення осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення.

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , який зареєстрований у встановленому законом порядку у спірній квартирі, не була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання про ймовірність порушення свого права на житло за законом, про оскаржуване судове рішення скаржник дізналась випадково лише в січні 2019 року. Скаржник вважає, що зазначені обставини грубо порушають процесуальні та матеріальні права неповнолітнього ОСОБА_2

На апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_3 надійшов відзив, який мотивований тим, що неповнолітній ОСОБА_2 , хоча й зареєстрований у спірній квартирі, однак ніколи там не проживав, а з 2010 року проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_9 ( до його смерті) у належній ОСОБА_1 квартирі.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції правильно врахував усі обставини справи, неповнолітній ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_11 , з ним не велося спільне господарство і він взагалі ніколи не проживав у спірній квартирі. Посилання у апеляційній скарзі на продаж квартири не відповідає дійсності, оскільки квартира є комунальної власністю, також не відповідає дійсності наявність у суді справ за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 до ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_3 вважає, що суд на законних підставах виходив з того, що ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі, не є наймачем цієї квартири, і не є членом сім`ї наймача.

Скаржник та відповідач, яких було належним чином повідомлено про дату час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу апеляційного суду не надійшло.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України за участі позивача ОСОБА_3 та представника останньої.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.07.1989 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.09.2013 року.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.09.2018 року.

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10.02.2015 року ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками дитини записані: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 26.12.2012 року ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини записані: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 30.01.2015 року ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дитини записані: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

У відповідності до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 7 від 25.09.2018 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 зареєстрований 17.04.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила своє прізвище на ОСОБА_3 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.02.2017 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , зареєстрований 17.04.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області розірвано.

Згідно копії довідки Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради №508 від 29.09.2015 року ОСОБА_3 внесена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як багатодітна мати.

05.08.2016 року ОСОБА_8 звернувся до житлово-побутової комісії Сєвєродонецької міської ради з заявою про надання дозволу на реєстрацію його доньки ОСОБА_3 та онуків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

З листа Сєвєродонецької міської ради №2962 від 16.08.2016 року вбачається, що питання про надання дозволу на вселення і реєстрацію ОСОБА_3 у неприватизовану квартиру АДРЕСА_1 було розглянуте на засіданні житлово-побутової комісії при виконкомі 05.08.2016 року у присутності ОСОБА_8 з чим надані роз`яснення. У відповідності до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину (чоловіка), дітей, батьків, а також інших осіб наймач має право за наявності двох умов: дотримання встановленого порядку вселення і одержання письмової згоди всіх мешкаючих з ним членів сім`ї. Під вселенням в установленому порядку слід розуміти вселення в жиле приміщення з дотриманням законодавства про прописку (реєстрацію). Можливість прописки (реєстрації) в державному та громадському житловому фонді обумовлена розміром жилої площі і допускається, якщо при вселенні осіб розмір жилої площі, який припадає на кожну особу, що мешкає в квартирі, не був менше встановленої норми жилої площі. Друга необхідна умова вселення в жиле приміщення є письмова згода всіх мешкаючих з наймачем членів сім`ї і тимчасово відсутніх осіб, в тому числі і неповнолітніх в особі їх законних представників. Наразі, ОСОБА_8 в зазначеній квартирі не мешкає, а мешкає із дружиною за іншою адресою. Його донька ОСОБА_3 , вселення якої він просить дозволити, перебуває у шлюбі, має свою сім`ю і також мешкає із дітьми та чоловіком за іншою адресою, де забезпечені жилою площею в квартирі чоловіка ОСОБА_10 . При вселенні ще чотирьох осіб до зазначеної квартири розмір жилої площі на одну особу буде менше мінімального встановленого рівня (6,0 кв.м на одну особу). І нарешті відсутня письмова згода законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 , 2003 р.н . , який теж зареєстрований в даній квартирі. Зважаючи на вищевикладене, житлово-побутова комісія при виконкомі Сєвєродонецької міської ради відмовила у вселенні і реєстрації в квартиру АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 1988 р.н., ОСОБА_5 2015 р.н., ОСОБА_7 2009 р.н, ОСОБА_6 2012 р.н.

Згідно копії акту, затвердженого 09.03.2017 року головою ОСББ «Кут Агафонова-Першотравневої, 6» ОСОБА_23 , при опитуванні сусідів підтверджено, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_8 з вересня 2016 року з ним фактично проживає його донька ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Окрім вказаних осіб за даною адресою ніхто не мешкає.

У відповідності до копії акту, затвердженого 25.09.2018 року головою ОСББ «Кут Агафонова-Першотравневої, 6» ОСОБА_23 , при опитуванні сусідів підтверджено, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Окрім вказаних осіб за даною адресою ніхто не мешкає.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 1/4024 від 22.08.2018 року ОСОБА_3 значиться на обліку в Сєвєродонецькому УПтаСЗН та отримує соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з дітьми. Період призначення з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалім справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зазначив, що відповідач Сєвєродонецька міська рада проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Між тим, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається із заяви відповідача від 30.10.2018 року № 24873 представник Сєвєродонецької ради просив Сєвєродонецький міський суд вирішити справу за позовом ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням у відповідності до чинного законодавства та зазначив, що процесуальна позиція Сєвєродонецької міської ради щодо позовних вимог (предмету спору - на розсуд суду, а.с.61.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що Сєвєродонецька міська рада листом №2962 від 16.08.2016 року, на підставі рішення житлово-побутової комісії при виконкомі 05.08.2016року у присутності ОСОБА_8 , відмовила останньому у наданні дозволу на вселення і реєстрацію ОСОБА_3 , ОСОБА_5 2015 р.н., ОСОБА_7 2009 р.н, ОСОБА_6 2012 р.н. у неприватизовану квартиру АДРЕСА_1 з підстав, у тому числі (друга необхідна умова вселення) - відсутність письмової згоди законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 , 2003 р. н. , який теж зареєстрований в даній квартирі, а.с.15.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясувавши належним чином коло учасників справи ухвалив передчасне рішення.

З матеріалів справи вбачається що учасниками правовідносин, що склалися з приводу користування спірною квартирою АДРЕСА_1 крім позивача ОСОБА_3 та відповідача Сєвєродонецької міської ради є також і неповнолітній ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , який зареєстрований у даній квартирі з 17.04.2010 року, а.с.113, що позивачем не заперечується.

Але, до ОСОБА_1 , яка представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_2 позов пред`явлений не був.

Позивач ОСОБА_3 , не зазначивши в позовній заяві обставини щодо наявності реєстрації місця проживання у спірній квартирі неповнолітнього ОСОБА_2 , завідомо ввела суд першої інстанції в оману, не повідомивши про зазначені вище та напевно відомі їй обставини.

Згідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участь у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що права неповнолітнього ОСОБА_2 порушені.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Однак на порушення вищевказаного, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, не роз`яснив права на заміну та залучення відповідачів, а також наслідки невчинення таких процесуальних дій та не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Таким чином, пред`явлення позову виключно до Сєвєродонецької міської ради без залучення в якості співвідповідача особи, яка має право на проживання в спірній квартирі, є пред`явленням позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки відмова в задоволенні позову з вказаної підстави не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з вказаними позовними вимогами, пред`явивши їх до всіх належних відповідачів. А без залучення до участі у справі всіх належних відповідачів суд не вправі був робити висновки щодо обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що при розгляді вказаного позову мало місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

При скасуванні рішення суду із зазначених підстав апеляційний суд не дає правової оцінки щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки вони можуть бути предметом розгляду судом першої інстанції при повторному зверненні позивача до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання укласти договір найму відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20.05.2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

А.В. Яресько