Справа № 165/3314/18
Провадження № 2-о/165/9/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме отримання захворювання в лютому 2016 року внаслідок захисту ним Батьківщини на території Донецької області України в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України.
В обґрунтування заяви зазначає, що 05 лютого 2015 р. на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015 був призваний у Збройні Сили України. Службу він проходив рядовим, на посаді номера обслуги станкових гранатометів і безвідкатних гармат. В період з 26 травня 2015 року по 09 серпня 2015 року, з 27 серпня 2015 року по 29 серпня 2015 року, з 07 вересня 2015 року по 09 лютого 2016 року безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей. Під час проходження служби він неодноразово потрапляв під артилерійські обстріли, отримував черепно-мозкові травми з втратою свідомості, в результаті чого в лютому 2016 р. в нього з`явилися перші прояви захворювання, а саме: скарги на головний біль, запаморочення, загальна слабкість, відсутність слуху у лівому вусі та шум у лівому вусі, втомлюваність, підвищився артеріальний тиск. У зв`язку з погіршення стану здоров`я його було госпіталізовано у терапевтичне відділення військової частини НОМЕР_1 з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба І стадії. Стан після гіпертонічного кризу. 12 лютого 2016 року йому було проведено МРТ головного мозку та, як наслідок, виявлено захворювання: Дисциркуляторну алопатію, об`ємне утворення лівого мосто-мозочкового кута з розповсюдженням у внутрішній слуховий прохід (невринома). Після чого, було проведено медикаментозне лікування, проте симптоми його захворювання не пройшли. 15 лютого 2016 року його госпіталізували у нейрохірургічне відділення клініки нейрохірургії і неврології Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» (НВМКЦ «ГВКГ») у зв`язку з потребою проведення оперативного вручення. 25 лютого 2016 року в умовах НВМКЦ «ГВКГ» йому провели операцію - субокципітальна отомія зліва, мікрохірургічне видалення невриноми лівого вестибуло-кохлеарного нерва, чого мало місце наростання неврологічного дефіциту до лівобічної прозоплегії, втрати слуху на ліве вухо, гістологічно верифіковано невриному. 05 квітня 2016 року госпітальною Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 йому провели медичний огляд та встановили, що набуті ним захворювання «Стан після операції (25.02.2016) - субокципітальна краніотомія зліва, мікрохірургічне видалення невриноми лівого вестибуло-кохлеарного нерва, з розвитком лівобічної сенсоневральної туговухості, переферичного лівобічного геміпрозопопарезу» пов`язані із проходженням військової служби. Низка інформації, що міститься на сторінках Інтернет-видань підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі Донецької області України і саме цим військам протистояли українські військовослужбовці, що відносились до складу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , де зокрема він і проходив військову службу. З 25 травня 2016 р. по 10 червня 2016 року він знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР (м. Львів), де було проведено ряд обстежень та поставлено діагноз: «Наслідки невриноми лівого вестибулокохлеарного нерва, хірургічного лікування у вигляді невриту лівого лицевого нерва лівобічною прозоплегією, вестибуло-атактичних розладів, стійкої повної глухоти на ліве вухо при сприйнятті шепітної мови 6 м. правим вухом зі значним порушенням функції центральної нервової системи, краніодефект потиличної кістки зліва площею 14 см2 заміщений сполучнотканинним рубцем після операції субокципітальної трепанації зліва, мікрохірургічного видалення невриноми. Пониження гостроти зору до 0,3 внаслідок часткової атрофії зорового у лівого ока. Гострота зору правого ока 1,0». В період з 16 червня 2016 року по 29 червня 2016 року він продовжив лікування в нейрохірургічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР (м. Львів). 21 червня 2016 року йому зробили операцію: невротизацію лівого лицевого нерва підязиковим нервом. Наказом командира 13 окремого десантно-штурмового батальйону від 19 липня 2016 року №5-РС, його звільнено з військової служби у запас та виключено із списків особового складу частини з 29 серпня 2016 року. 09 березня 2016 року командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України йому видало посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке надає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових. З 13 лютого 2017 року по 21 лютого 2017 року він проходив реабілітацію в Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів ВНМУ ім. М.І. Пирогова. З 04 вересня 2017 року по 12 вересня 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні та пройшов комплексний огляд спеціалістів у Неврологічному відділенні відновного лікування Волинського обласного госпіталю ветеранів війни. На підставі довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04 жовтня 2017 року серії 12 ААА №745593 йому було встановлено ІІ групу інвалідності. Крім того, даною довідкою визначено, що набуте ним захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. 04 жовтня 2017 року Нововолинське управління праці та соціального захисту населення видало йому посвідчення серії НОМЕР_5 , яке підтверджує наявність у нього інвалідності ІІ групи. Вважає, що встановлені військово-лікарською комісією захворювання виникли у нього в лютому 2016 р. в результаті збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області України. Проте, довідка військово-лікарської комісії, видана військовою частиною НОМЕР_2 на його ім`я як і інші документи, не визначають причинно-наслідкового зв`язку його захворювання із агресією Російської Федерації проти України, а встановлення факту виникнення у нього захворювання під час захисту Батьківщини. Оскільки встановлення даного факту можливе лише у судовому порядку, просить суд встановити факт отримання ним в лютому 2016 року захворювання внаслідок захисту ним Батьківщини на території Донецької області України в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, останній подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав, просив її задоволити в повному обсязі (а.с. 191-192).

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, заступник Міністра Попова Л. подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника Мінсоцполітики (а.с. 193).

Представник заінтересованої особи - посольства Російської Федерації в Україні у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.189).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є підставною і підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що заявник дійсно на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 р. №15/2015 був призваний у Збройні Сили України. Службу ОСОБА_1 проходив рядовим, на посаді номера обслуги станкових гранатометів і безвідкатних гармат. В період з 26 травня 2015 року по 09 серпня 2015 року, з 27 серпня 2015 року по 29 серпня 2015 року, з 07 вересня 2015 року по 09 лютого 2016 року безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей (а.с.29-40,96).
Під час проходження служби заявник неодноразово потрапляв під артилерійські обстріли, отримував черепно-мозкові травми з втратою свідомості, в результаті чого в лютому 2016 р. в нього з`явилися перші прояви захворювання, а саме: скарги на головний біль, запаморочення, загальна слабкість, відсутність слуху у лівому вусі та шум у лівому вусі, втомлюваність, підвищився артеріальний тиск. У зв`язку з погіршення стану здоров`я його було госпіталізовано у терапевтичне відділення військової частини НОМЕР_1 з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба І стадії. Стан після гіпертонічного кризу (а.с.97-102)
12 лютого 2016 року у ОСОБА_1 було виявлено захворювання: Дисциркуляторну алопатію, об`ємне утворення лівого мосто-мозочкового кута з розповсюдженням у внутрішній слуховий прохід (невринома). 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 госпіталізували у нейрохірургічне відділення клініки нейрохірургії і неврології Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» (НВМКЦ «ГВКГ») і 25 лютого 2016 року в умовах НВМКЦ «ГВКГ» його прооперували (а.с.101-102).
05 квітня 2016 року госпітальною Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 був проведений медичний огляд заявника і, як наслідок, встановлено, що набуті ним захворювання: «Стан після операції- субокципітальна краніотомія зліва, мікрохірургічне видалення невриноми лівого вестибуло-кохлеарного нерва, з розвитком лівобічної сенсоневральної туговухості, переферичного лівобічного геміпрозопопарезу» пов`язані із проходженням військової служби (а.с.103).
З 25 травня 2016 р. по 10 червня 2016 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР (м. Львів), де було проведено ряд обстежень та поставлено наступний діагноз: «Наслідки невриноми лівого вестибулокохлеарного нерва, хірургічного лікування у вигляді невриту лівого лицевого нерва лівобічною прозоплегією, вестибуло-атактичних розладів, стійкої повної глухоти на ліве вухо при сприйнятті шепітної мови 6 м. правим вухом зі значним порушенням функції центральної нервової системи, краніодефект потиличної кістки зліва площею 14 см2 заміщений сполучнотканинним рубцем після операції субокципітальної трепанації зліва, мікрохірургічного видалення невриноми. Пониження гостроти зору до 0,3 внаслідок часткової атрофії зорового у лівого ока. Гострота зору правого ока 1,0». В період з 16 червня 2016 року по 29 червня 2016 року він продовжив лікування в вищевказаній установі охорони здоров`я. 21 червня 2016 року ОСОБА_1 був прооперований (а.с.115-118).
Наказом командира 13 окремого десантно-штурмового батальйону від 19 липня 2016 року №5-РС, його звільнено з військової служби у запас та виключено із списків особового складу частини з 29 серпня 2016 року (а.с.119).
09 березня 2016 року командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України видало заявнику посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке надає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових (а.с.120).
З 13 лютого 2017 року по 21 лютого 2017 року ОСОБА_1 проходив реабілітацію в Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів ВНМУ ім. М.І. Пирогова. З 04 вересня 2017 року по 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні та пройшов комплексний огляд спеціалістів у Неврологічному відділенні відновного лікування Волинського обласного госпіталю ветеранів війни (а.с.121-124).
На підставі довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04 жовтня 2017 року серії 12 ААА №745593 заявнику було встановлено ІІ групу інвалідності. Крім того, даною довідкою визначено, що набуте ним захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.125) і 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було видано посвідчення про наявність у нього інвалідності (а.с.126).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що факт проходження заявником служби в Збройних Силах України підтверджується належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-80 ЦПК України.
Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи породжує він правові наслідки.
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту та з подальшим отримання допомоги від гуманітарних організацій.
Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.
Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року.
Крім того, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту того, що захворювання при виконанні військової служби він отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заявник акцентував увагу суду на відсутність іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним пораненням та військовою агресією Російської Федерації, оскільки такий порядок законодавством не визначено.
Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище в рішенні породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного може слугувати підставою для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що була ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 03 липня 1954 року.
Встановлення зазначеного юридичного факту іншим способом, крім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення вищезазначеного факту.
Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт отримання заявником ОСОБА_1 захворювання в лютому 2016 року при виконанні ним обов`язків військової служби в Донецькій області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд -
вирішив:
Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт того, що в лютому 2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області 12 травня 1999 року, отримав захворювання внаслідок захисту ним Батьківщини на території Донецької області України в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк