Справа № 461/896/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1451/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 липня 2018 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року Львівське комунальне підприємство (далі-ЛКП) «Снопківське» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку за період з квітня 2008 року по березень 2016 року в розмірі 6420 грн. 35 коп. та з постачання холодної води і водовідведення до квартири відповідача за період з липня 2008 року по листопад 2014 року в розмірі 6468 грн. 22 коп., а всього - 12888 грн. 57 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 в якому проживає відповідач і є власником квартири №3, знаходиться на балансі ЛКП «Снопківське», яке у спірний період було виконавцем вказаного виду житлово-комунальних послуг.

Відповідач надані житлово-комунальні послуги не оплачувала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не бажає погашати.

Зазначає, що 11.04.2016 року ЛКП «Снопківське» зверталось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги, однак, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27.04.2016 року виданий судовий наказ від 13.04.2016 року за заявою боржника було скасовано.

Відповідач ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву, в якій, окрім іншого, просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.07.2018 року позов ЛКП «Снопківське» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ЛКП «Снопківське» заборгованість за послуги з утримання будинку в розмірі 1281 грн. 81 коп. та з постачання холодної води і водовідведення в розмірі 2145 грн. 90 коп., а також судовий збір у розмірі 1600 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ЛКП «Снопківське».

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд допустив порушення норм процесуального права, не належно повідомляючи учасників справи про судові засідання, безпідставно врахував докази, які подало ЛКП «Снопківське» вже після початку розгляду справи по суті. Стверджує, що суд не надав належної правової оцінки її доводам в запереченнях на позовну заяву. Вважає, що ЛКП «Снопківське» не довело належними доказами факту надання їй послуг, а докази, подані позивачем, апелянт вважає сфальшованими. Зазначає, що будинок є архітектурною пам'яткою і потребує ремонту, у зв'язку з чим вона впродовж тривалого періоду часу зверталася у Львівську міську раду та Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради із заявами, в тому числі й щодо незаконної реконструкції горища та негативних наслідків цієї реконструкції для її квартири та будинку, проте, жодних заходів по вирішенню цих питань не було вжито. Крім того, звертає увагу, що договору про надання житлово-комунальних послуг вона з позивачем не укладала, а тому вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з неї оплати за ці послуги. На думку апелянта, до частини вимог судом не застосовано наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.04.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 12.04.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 у якій вона зареєстрована та проживає з 1996 року (а.с.5).

Вказаний будинок у спірний період знаходився на обслуговуванні ЛКП «Снопківське», яке було виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та з постачання холодної води і водовідведення.

Договору про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг між сторонами не укладалось.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за послугу з утримання будинку по квартирі відповідача (а.с.42-43), заборгованість за вказаний вид послуг станом на 01.03.2016 року становить 6420 грн. 35 коп.

З цього розрахунку також встановлено, що станом на 01.04.2008 року за відповідачем облікувалась заборгованість за послугу з утримання будинку в розмірі 2157 грн. 68 коп. (а.с.43), а тому доводи позивача про те, що спірна заборгованість утворилась за період, починаючи з квітня 2008 року, є безпідставними.

Оплата на суму 1062 грн. 79 коп. в рахунок погашення боргу відповідачем була здійснена 29.09.2008 року (а.с.43).

З того часу жодних проплат за послугу з утримання будинку відповідач не вносила.

Відповідно до разрахунку заборгованості за послугу з постачання холодної води та водовідведення по квартирі відповідача (а.с.44-54), заборгованість за вказаний вид послуг за період з 01.07.2008 року по 01.11.2014 року становить 6468 грн. 23 коп.

В рахунок погашення цього боргу відповідач внесла оплату у лютому 2012 року на суму 143 грн., у вересні 2014 року на суму 135 грн. 30 коп. та у жовтні 2014 року на суму 135 грн. 30 коп.

За заявою ЛКП «Снопківське» від 11.04.2016 року Галицьким районним судом м.Львова 13.04.2016 року видано судовий наказ про стягнення з відповідача у користь позивача заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги в розмірі 12888 грн. 57 коп. та 689 грн. судового збору, який ухвалою цього суду від 27.04.2016 року скасований за заявою відповідача (а.с.4,205).

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини щодо надання вказаних видів житлово-комунальних послуг, є, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45).

Обов'язок споживача житлово-комунальних послуг оплатити надану виконавцем послугу закріплений у п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від обов'язку оплатити за надані їй послуги, оскільки такий обов'язок у неї виникає в силу закону.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.20 Закону, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обов'язок виконавця послуг, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

У відповідності до ст.18 Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. У разі неприбуття представника виконавця у погоджений строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії, він вважається дійсним, якщо його підписали не менше як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач свого обов'язку по оплаті житлово-комунальних послуг не виконувала і з актами-претензіями до позивача у встановленому Законом порядку протягом спірного періоду не зверталась.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказані житлово-комунальні послуги в межах трирічного строку позовної давності, оскільки відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Доводи відповідача про те, що суд при вирішенні спору не врахував її звернення та скарги, є безпідставними, оскільки вони стосуються періоду поза межами позовної давності, у стягненні заборгованості за який суд відмовив позивачу оскаржуваним рішенням, і, крім того, жодного акту-претензії та/або скарги щодо невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх обов'язків в матеріалах справи немає.

Безпідставними є й доводи відповідача про те, що суд не застосував наслідків спливу позовної давності до частини позовних вимог, оскільки суд стягнув заборгованість за три роки, а саме: за період з 11.04.2013 року по 01.03.2016 року - за послуги з утримання будинку, і за період з 11.04.2013 року по 01.11.2014 року - за послуги з постачання холодної води та водовідведення, тобто за період, який передував зверненню позивача 11.04.2016 року до суду із заявою про видачу судового наказу, який було скасовано судом 27.04.2016 року, що в повній мірі відповідає вимогам ст.264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності.

При цьому, суд першої інстанції не врахував переривання позовної давності внесенням відповідачем платежів у рахунок погашення боргу за послуги з постачання холодної води та водовідведення у лютому 2012 року та у вересні і жовтні 2014 року, однак, позивач рішення суду не оскаржував, а тому в цій частині відмови у задоволенні позовних вимог підстав для перегляду рішення суду в апеляційному порядку немає.

Таким чином, правових підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині вирішення спору по суті за апеляційною скаргою відповідача немає.

Однак, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального закону в частині розподілу судових витрат, не врахувавши норму ч.1 ст.141 ЦПК України щодо пропорційності такого розподілу при частковому задоволенні позовних вимог, а тому рішення в частині визначення розміру судового збору за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача у користь позивача, необхідно змінити, зменшивши його розмір з 1600 грн. до 432 грн., що є пропорційним розміру задоволених судом першої інстанції позовних вимог позивача (27%).

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 липня 2018 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 у користь Львівського комунального підприємства «Снопківське», змінити, зменшивши його розмір до 432 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.