УХВАЛА

про забезпечення позову

08 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах якої діє законний представник (опікун) ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання нікчемним (недійсним) договору дарування Ѕ частки квартири №69 у будинку №29б на вул. Польовій у м. Львові, загальною площею 33,1 кв.м., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 вересня 2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1202.

Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, а справу призначено у підготовче судове засідання.

7 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на квартиру №69 у будинку №29б на вул. Польовій у м. Львові, загальною площею 33,1 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Подану заяву мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 вже один раз реалізував свій неправомірний намір заволодіти Ѕ частки спірної квартири, що належала матері позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, уклавши договір дарування з метою приховати справжній правочин договір купівлі-продажу спірної частки квартири, таким чином він намагався «обійти» право ОСОБА_2 на переважне право придбання частки квартири, що відчужувалася. Потім він пропонував викупити частку спірної квартири у ОСОБА_2 за неринковою ціною. Таким чином відповідач може ще раз подарувати свою частку спірної квартири, що унеможливить виконання рішення суду. Крім того, відповідач може безперешкодно реалізувати своє право відчужити Ѕ частки квартири, якою він неправомірно заволодів, третій особі. Вказує, що спірна квартира, зокрема Ѕ її частка, яка належала матері позивача ОСОБА_4 вже була обєктом злочинних посягань, зокрема, у 2013 році спірну квартиру придбали шахраї шляхом підробки документів, за даним фактом було відкрито кримінальне провадження №0000679 від 30 січня 2013 року. На квартиру №69 на вул. Польовій, 29б у м. Львові було накладено заборону на відчуження нерухомого майна. 26 березня 2014 року слідчим Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження №0000679 від 30 січня 2013 року було закрите, арешт за зазначену вище квартиру не було скасовано. З Інформаційної довідки №146274349 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21 листопада 2018 року вбачається, що 17 вересня 2018року державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_7 було скасовано обтяження щодо вказаної вище квартири на підставі постанови №б/н Львівської місцевої прокуратури №1 від 14 вересня 2018 року. Вказує, що будучи співвласником квартири №69 на вул. Польовій, 29б у м. Львові, не звертався до Львівської місцевої прокуратури №1 з проханням скасувати арештна зазначену квартиру в порядку ст. 174 КПК України, йому невідомі підстави прийняття Львівською місцевою прокуратурою №1 постанови від 14 вересня 2019 року щодо зазначеної квартири. В подальшому на адвокатський запит адвоката позивача ОСОБА_8 було отримано відповідь з Львівської місцевої прокуратури №1 про те, що зазначений вище арешт було першим заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 за зверненням потерпілої ОСОБА_4 від 2 липня 2018 року. Також зазначає, що ОСОБА_4 визнана недієздатною рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року, вказане рішення набрало законної сили і ніким не оскаржувалось, дієздатність ОСОБА_4 відновлена не була. Крім того, звертався до Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову про скасування арешту, однак суд відмовив у відкритті провадження за вказаною скаргою, оскільки відповідно до ст. 303 КПК України постанова прокурора про скасування арешту не може бути оскаржена. Відтак забезпечення позов є єдиним засобом, що унеможливить відчуження відповідачем Ѕ частки квартири. З урахуванням наведеного, а також того, що арешт на спірну квартиру є найбільш ефективним засобом у даній ситуації, а тому просить подану заяву задовольнити.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_10 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору дарування Ѕ частки квартири №69 у будинку №29б на вул. Польовій у м. Львові, загальною площею 33,1 кв.м., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 вересня 2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1202.

Як вбачається із матеріалів заяви, ОСОБА_2 просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Польова, 29б/69, загальною площею 33,1 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Ѕ частка якої є предметом договору дарування, здійсненого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1202., дійсність якого оспорюється позивачем в суді.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково та в забезпечення позову до вирішення судового спору накласти арешт на Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Польова, 29б/69, загальною площею 33,1 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, оскільки такий вид забезпечення позову буде розумним, співмірним та відповідатиме обставинам справи.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частки квартири №69 у будинку №29б на вул. Польовій у м. Львові, загальною площею 33,1 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Дані стягувача: ОСОБА_2, місце проживання: 79056, м. Львів, вул. Польова, 29б/69, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2.

Дані боржника: ОСОБА_3, місце проживання: 79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 25/12, реєстраційний номер облікової кратки платника податків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто 27 червня 2018 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області (адреса: 79058, м. Львів, пр. В. Чорновола, 39).

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала складена 8 лютого 2019 року.

Суддя: Стрепко Назар Любомирович