Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/15413/18

Провадження №2/712/864/19

16 квітня 2019 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Ляховецької Ю.Л.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 (вул.Благовісна,149, м.Черкаси) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), посилаючись на те, що 02.11.2016 ОСОБА_3 склав розписку на користь ОСОБА_2, згідно якої позивач передав, а відповідач прийняв у позику грошові кошти в сумі 110 000 грн., що в еквіваленті становило 4 200 доларів США, кінцевою датою повернення коштів в еквіваленті становило 4 200 доларів США сторони визначили 15.01.2017 року. В забезпечення зобовязань, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль НОМЕР_1 та видав генеральну довіреність на вказаний автомобіль. В розписці від 02.11.2016 року ОСОБА_3 зазначив, що у разі неповернення ним коштів, вказаний автомобіль залишається за позивачем. Кошти передані в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що ними зазначено на звороті розписки. В порушення взятих на себе зобовязань, ні 15.01.2016 року, ні в подальшому відповідач не повернув суму позики. Отже на даний час у позивача є всі законні підстави вимагати від боржника повернення суми позики та 3 % річних. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 4 440,26 доларів США, що в еквіваленті становить 123 053,65 грн., по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року, з яких 4200 доларів США - основний борг, що в еквіваленті становить 116 395,29 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року, 240,26 доларів США - 3 % річних, що в еквіваленті становить 6 658,36 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року; судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та імцсе розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Встановлено, що 02.11.2016 ОСОБА_3 склав розписку на користь ОСОБА_2, згідно якої позивач передав, а відповідач прийняв у позику грошові кошти в сумі 110 000 грн., що в еквіваленті становило 4 200 доларів США, кінцевою датою повернення коштів сторони визначили 15.01.2017 року. Оригінал розписки досліджено в судовому засіданні.

В порушення взятих на себе зобовязань, ні 15.01.2016 року, ні в подальшому відповідач не повернув суму позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявної в матеріалах справи розписки від 02.11.2016р. вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зобов"язався повернути борг позивачу ОСОБА_2 протягом визначеного в розписці строку, а саме до 15.01.2017 р.

Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача ОСОБА_3 та кошти передані в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що ними зазначено на звороті розписки.

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобовязання щодо повернення боргу у визначений строк.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили добровільність написання відповідачем розписки від 02.11.2016р., факт отриманням ним грошових коштів у борг 110 000 грн., в сумі, еквівалентній 4200 доларам США та досягнення домовленості про повернення суми, еквівалентної 4200 доларам США.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Отже, позичальник свої зобов'язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4200 доларів США боргу, що в еквіваленті становить 116 395,29 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем 3 % річних за період з 16.01.2017 по 12.12.2018 складає 240,26 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 6658,36 грн.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 4 440,26 доларів США, що в еквіваленті становить 123 053,65 грн, по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року, з яких 4200 доларів США - основний борг, що в еквіваленті становить 116 395,29 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року, 240,26 доларів США - 3 % річних, що в еквіваленті становить 6 658,36 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2018 року.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1230,54 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Керуючись статтями 509, 510, 524, 610-612, 625 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) борг в сумі 123 053,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) витрати по сплаті судового збору в сумі 1230,54 грн. та 352,40 грн., всього 1582,94 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, відповідачем- у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 19.04.2019р.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.