Справа № 645/4328/18
Провадження № 2/645/280/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 М.М.,

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, та просила припинити право спільної часткової власності на автомобіль марки «Нива», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р. випуску, який належить сторонам порівну та стягнути із відповідача ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля в розмірі 39200 грн., а також судові витрати: судовий збір, витрати на залучення фахівця для оцінки майна в розмірі 700 грн., а також витрати на надання правової допомоги в розмірі 2000 грн..

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_4 вони перебували в шлюбі з 2004 року по 2016 рік. Від шлюбу мають двох дітей. Навесні 2015 року вони за сумісні грошові кошти з чоловіком придбали автомобіль марки «Нива», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р. випуску, за 4300 доларів США, автомобіль був оформлений на чоловіка. 28.07.2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб між ними було розірвано. Чоловік після розлучення користується автомобілем. Позивач зверталась до ОСОБА_4 з вимогою про виплату половини коштів за автомобіль, однак відповідач запропонував їй звернутися до суду з позовом про поділ майна. Так як відповідач не бажав вирішувати питання поділу автомобіля в добровільному порядку, позивач змушена була звернутись до суду. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2017 року за позивачем та відповідачем було визнано право власності по Ѕ частці на зазначений автомобіль. Однак проблема не була вирішена, так як з часу припинення шлюбних відносин автомобілем користується тільки відповідач, а вона як співвласник, позбавлена своїх прав на користування майном, також позбавлена контролювати технічний стан автомобіля, тільки констатує про те, що вартість автомобіля втрачається. Позивачем була проведена оцінка майна, за її результатами ринкова вартість майна становить 78400 грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. При цьому позивач пояснила, що із відповідачем перебувала в шлюбі з 2004 року по 2016 рік, мають від шлюбу двох дітей. В 2015 році за 4300 доларів США придбали з чоловіком автомобіль «Ніва», автомобіль підбирали із невеликим терміном експлуатації (пробіг 90 тис./км). За час спільної експлуатації автомобіля в період шлюбу, в ДТП автомобіль не був, автомобіль використовували рідко. Після того, як відповідач дізнався про її намір звертатись до суду щодо розподілу автомобіля, він почав використовувати автомобіль щодня, не дбав про його стан. Вона є співвласником автомобіля, але її права як співвласника постійно порушуються, відповідач не дає їй можливості використовувати автомобіль.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав позов частково, подав відзив на позов. Надав пояснення відповідно до яких зазначив, що дійсно під час перебування в зареєстрованому шлюбі ними було придбано спірний автомобіль марки «Нива», яким є спільним майном. Він не згоден із оцінкою автомобіля проведеною позивачкою, яка є завищеною, та проведеною без надання автомобіля. Зазначив, що автомобіль використовує кожного дня, пробіг становить 207 тис./км. Після розірвання шлюбу він не давав використовувати автомобіль позивачці, так як вона не має посвідчення водія. Крім того, зазначив, що спірний автомобіль двічі перебував в ДТП, тому частково знецінився. Але відомостей в підтвердження потрапляння автомобіля в ДТП у нього не має. Він згоден сплатити позивачці компенсацію Ѕ частки автомобіля в розмірі 25000 гривень.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ст.. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судовим розглядом встановлено, та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2004 р. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.07.2016 р. шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу подружжям на спільні сумісні кошти придбано 28.05.2015 р. автомобіль марки ВАЗ 21213 (Нива), реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 р. випуску. З наданої позивачем інформації Регіонального сервісного центру в Харківській області від 08.06.2018 року про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що власником автомобілю є ОСОБА_4 . Ці обставини також підтверджені копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на автомобіль марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_4 - на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вирішено питання стягнення судового збору.

Згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 31.10.2017 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2017 року було залишено без змін.

Згідно Звіту № 1806.1/18 про оцінку майна від 18.06.2018 року автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 78400 грн.

Згідно Звіту № 409/2018 про оцінку транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 07.11.2018 року, ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 49327,08 грн.

Так як в матеріалах справи наявні два звіти про оцінку транспортного засобу, які відрізняються за сумою оцінки, судом було роз`яснено сторонам право на заявлення клопотання про призначення судової-автотоварознавчої експертизи з метою усунення розбіжностей, але сторони своїм правом не скористались та відмовились від призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 , після розлучення та на теперішній час автомобілем користується лише її колишній чоловік ОСОБА_4 , дані обставини були підтверджені в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_4 ..

За правилами ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 66 СК України - подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 69, 70, 71 ч. 5 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сторони тривалий час не могли досягли домовленності щодо користування майном. Спірне майно було розподілено, частки сторін в спільному майні - автомобілі були визначені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2017 року.

Судом встановлено, що спірний автомобіль ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 2004 року випуску, на даний час є об`єктом права спільної часткової власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Згоди щодо користування автомобілем, який є неподільним майном, сторони не досягли, після поділу автомобіля рішенням суду від 17.08.2017 року по Ѕ частині кожному, спір між сторонами щодо користування автомобілем не припинився, тому позивач заявила вимоги щодо припинення права на частку у спільному майні в порядку ст.365 ЦК України та стягнення компенсації.

Згідно ст.. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ст. 365 ЦК України - право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 передбачено, що оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Таким чином, суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, так як судом встановлено, що позивач будучи співвласником спірного автомобіля була позбавлена можливості ним користуватись, що було підтверджено в судовому засіданні відповідачем по справі, тобто були порушені її права, як власника. Визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного автомобіля, фактично не вирішило спір між сторонами, автомобіль є неподільною річчю, спільне володіння та користування сторін автомобілем неможливе, позивач бажає отримати компенсацію, припинення права спільної часткової власності не завдасть істотної шкоди співвласнику, а вирішить спір між сторонами.

Суд приймає, в якості доказу оцінку вартості спірного автомобіля за висновком наданим позивачем, з наступних підстав. Згідно Звіту № 1806.1/18 про оцінку майна від 18.06.2018 року автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 78400 грн. Даний звіт, на погляд суду, є вмотивованим. Судом встановлено, що сторони проводили оцінки спірного автомобіля кожен самостійно, без запрошення один одного на проведення оцінки.

Суд ставить критично до Звіту № 409/2018 про оцінку транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 07.11.2018 року, де ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 49327,08 грн., наданого відповідачем, ще з тих підстав, що самим відповідачем двічі надавались звіти із різною сумою оцінки. В рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2017 року зазначено, що відповідачем ОСОБА_4 надано звіт про оцінку автомобіля № 144/0617 від 08.06.2017 року на суму 42000 грн.. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він постійно використовує автомобіль, який потрапляв в ДТП, його вартість зменьшується, при цьому в даному судовому засіданні, більш ніж через рік , надає звіт про оцінку автомобіля в розмірі 49327,08 грн..

Також судом враховується той факт, що тривалий час, протягом кількох років після розлучення, автомобіль використовував лише відповідач, сприяв знеціненню автомобіля, в той час, коли позивач була позбавлена свого законного права володіння та користування автомобілем, яке підлягає захисту.

Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України - розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно наданої позивачем квитанції від 19.06.2018 року вбачається, що позивачем було сплачено 700 грн. за проведення оцінки майна.

Позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги від 10.06.2018 року, укладеного із адвокатом Равницькою Л.С., була надана правова допомога, що підтверджується актом прийому-виконання роботи від 27.07.2018 року про проведену роботу. Позивачем згідно квитанції від 27.07.2018 року було сплачено 2000 грн. за надання правової допомоги, тому зазначені витрати позивача підлягають стягненню із відповідача на її користь.

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частини на автомобіль марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , компенсацію вартості 1/ 2 частини автомобіля марки ВАЗ 21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 39200 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,90 грн., витрати на надання правової допомоги в розмірі 2000 грн., а також витрати на залучення спеціаліста в розмірі 700 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя - І.В. Ульяніч