Справа № 450/187/17 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/481/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первинна профспілкова організація Пустомитівської районної служби ПАТ «Львівгаз», про визнання недійсним наказу про звільнення, порушення переважного права на прийняття на вакантні посади, поновлення на роботі з відшкодуванням заробітної плати за вимушені прогули та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», в якому просила визнати недійсним наказ Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» № 118-к/тр від 30 вересня 2016 року «Про звільнення»; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» поновити ОСОБА_1 на роботі та забезпечити їй ті ж самі умови праці, які вона мала до незаконного звільнення відповідно до ст. 235 КЗпП; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.10. 2016р до моменту поновлення на посаді, заборгованість по якій станом на 01.09.2018 р. становить 225037 грн.; визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» порушенням щодо права першочергового отримання вакантної посади відповідно до кваліфікації за ст. 42 та ст. 42-1 КЗпП України; стягнути з Публічне акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн. (сто тисяч грн., 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, працювала у відповідача на посаді заступника начальника управління з обліку газу. Наказом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» № 118-к/тр від 30 вересня 2016 року «Про звільнення» її звільнено з роботи на підставі п.1ст.40 КЗпП України. Вважає наказ про її звільнення з роботи незаконним, оскільки фактичної реорганізації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» не відбулося. Обов`язки за її посадою, передбачені посадовою інструкцією, фактично було розділено між трьома новими посадами - інженера відділу інспектування, старшого менеджера відділу розрахунків та провідного фахівця відділу оперативного балансу газу. Жодну з цих посад їй не було запропоновано. У сфері обліку та розрахунків за газ вона працювала понад п`ять років, претензій до її роботи відповідач не мав. Тому, вважає, що мала переважне право на продовження з нею трудових відносин. Пропозиції зайняти вакантні посади їй було запропоновано за три дні до звільнення, що є порушенням ч. 3 ст. 49 -2 КЗпПУ. Вважає, що незаконними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у сто тисяч гривень.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору. Визнано незаконним та скасовано наказ Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» № 118-к/тр від 30 вересня 2016 року «Про звільнення».

Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» щодо порушенням права ОСОБА_1 , передбаченого ст. 42 та ст. 42-1 КЗпП України на першочергове укладення трудового договору відповідно до кваліфікації.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» поновити ОСОБА_1 на роботі.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.10.2016 р. до ухвалення судом рішення про поновлення на роботі (29.11.2018 року) у розмірі 246 198,28 грн. (двісті сорок шість тисяч сто дев`яносто вісім грн. 28 коп.) з відрахуванням суми податків і зборів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в користь ОСОБА_1 20 000, 00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду. Вирішено питання судового збору.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

Вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що судом не було враховано, що зміна в організації виробництва і праці в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» була обумовлена перепрофілюванням підприємства. Позивач завчасно була повідомлена про наступне вивільнення з роботи з 30.09.2016 року у зв`язку із затвердженням нової організаційної структури ПАТ «Львівгаз» на підставі наказу №100-16 від 20.07.2016 року «Про скорочення штату працівників ПАТ «Львівгаз». Звільнення позивача було погоджено із первинною профспілковою організацією. Також зазначає, що відповідачем було запропоновано позивачу переведення на інші вакантні на підприємстві посади, від яких вона відмовилася.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з підстав, що дана справа розглядалася судом понад один рік не з вини працівника, а через зловживання своїми правами представниками відповідача, оскільки позовна заява ОСОБА_1 була подана із порушенням строків звернення до суду, встановлених статтею 233 КЗПП України, тобто через 6 місяців після звільнення її з роботи. Таким чином, вказаний період взагалі не може враховуватись при обчисленні середнього заробітку, який підлягає виплаті позивачеві. Крім того, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача.

Вважає, що суд безпідставно задоволив позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, оскільки така не надала доказів на її обгрунтування.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» Ясіновська Н.В. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Згідно ст. 492 Кодексу законів про працю України про наступне вивiльнення працiвникiв персонально попереджають не пiзнiше нiж за два мiсяцi. При вивiльненнi працiвникiв у випадках змiн в органiзацiї виробництва i працi враховується переважне право на залишення на роботi, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звiльнення у зв`язку iз змiнами в органiзацiї виробництва i працi власник або уповноважений ним орган пропонує працiвниковi iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї. При вiдсутностi роботи за вiдповiдною професiєю чи спецiальнiстю, а також у разi вiдмови працiвника вiд переведення на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї працiвник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятостi або працевлаштовується самостiйно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до вiдома державної служби зайнятостi про наступне вивiльнення працiвника iз зазначенням його професiї, спецiальностi, квалiфiкацiї та розмiру оплати працi.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що суди зобов`язані з`ясовувати, розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, чи дійсно були зміни в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, регулюючі звільнення працівника, які с докази змін в організації виробництва та праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи скористався працівник, що звільнявся, переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне скорочення.

Судом встановлено, що у зв`язку із змінами, внесеними в Законом України «Про ринок природного газу», на підставі заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» постановою НКРЕКП №1678 від 04.06.2015 року анульовано ліцензію ПАТ «Львівгаз» на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, (копія заяви додається) та з 04.06.2015 року ПАТ «Львівгаз» здійснює лише функції з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ.

Внаслідок зміни діяльності підприємства на ринку природного газу, в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» було введено нову організаційну структуру підприємства та затверджено новий штатний розпис.

У зв`язку із введенням з 01.10.2016 року нової організаційної структури ПАТ «Львівгаз» , наказом ПАТ «Львівгаз» від 20.07.2017 року №100-16 «Про скорочення штату працівників ПАТ «Львівгаз» з 30.09.2016 року скорочено штат працівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників ПАТ «Львівгаз» на 3945,05 штатних одиниць (за винятком посад Голови Правління, директора технічного, директора комерційного, директора фінансового, директора з капітального будівництва, директора з економічної безпеки, помічника керівника).

Вказаним наказом № 100-16 від 20.07. 2016 року «Про скорочення штату працівників ПАТ «Львівгаз», начальника відділу кадрів ОСОБА_2 , начальників УЕГГ зобов`язано до 30.07.2016 року ознайомити працівників Товариства та його структурних підрозділів з наказом та попередити їх про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату з 30.09.2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 05.04. 2011 року, з 23.10. 2015 року займала посаду заступника начальника управління з обліку газу (а.с. 11-12).

Наказом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» № 118-к/тр від 30 вересня 2016 року «Про звільнення» ОСОБА_1 - заступника начальника управління з обліку газу звільнено з роботи з 30.09. 2016 року у зв`язку із скороченням штату працівників (п.1ст.40 КЗпП України).

Як вбачається з попередження про наступне вивільнення (а.с. 99), 26.07.2016 року ОСОБА_1 була попереджена про вивільнення з роботи з 30.09. 2016 року у зв`язку із затвердженням нової організаційної структури ПАТ «Львівгаз» на підставі наказу № 100-16 від 20.07. 2016 року «Про скорочення штату працівників ПАТ «Львівгаз».

27.09.2016 року, після затвердження штатного розпису, ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади: оператора з введення даних в ЕОМ Пустомитівської дільниці відділу комерційного балансування ПАТ «Львівгаз» (а.с. 97), оператора з уведення даних в ЕОМ Львівської дільниці відділу комерційного балансування; контролера газового господарства 3 розряду Львівської дільниці відділу інспектування Управління метрології; слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів групи КПО Пустомитівської дільниці служби контролю за виробництвом Управління експлуатації; майстра Бродівської дільниці відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології; обліковця центрального складу Управління матеріально-технічного забезпечення; майстра Золочівської дільниці відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології; майстер Миколаївської дільниці відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології; провідного інженера виробничо-технічного відділу (Стрийське відділення) (а.с. 98)

Від переведення на запропоновані посади позивач відмовилася, на день звільнення позивача з роботи інших вакантних посад на підприємстві не було.

Первинною профспілковою організацією Пустомитівського УЕГГ 28.09.2016 року надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п.1ст.40 КЗпП України (а.с.116)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, районний суд виходив з того, що з організаційної структури ПАТ «Львівгаз» до скорочення та після скорочення не вбачається змін в структурі територіальних відділів, яким було Пустомитівське УЕГГ ПАТ «Львівгаз». Зміст Статуту ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (нова редакція) 2016 року вказує те, що фактично в ПАТ «Львівгаз» ні ліквідації, ні реорганізації не відбулося. При звільненні позивача з роботи не було враховано стаж її роботи на підприємстві, а також не запропоновано посади, які вона за кваліфікаційними вимогами могла займати, та які були запропоновані іншим працівникам, а саме - старшого менеджера відділу з продажів; фахівця (з балансування) відділу комерційного балансування Пустомитівської дільниці; Інженера з обліку природного газу Пустомитівської дільниці відділу інспектування ПАТ «Львівгаз», чим було порушено її гарантоване Конституцією України право на працю.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Згідно ст. 64 ЦК України власник або уповноважений ним орган має право самостійно визначати штат та чисельність працівників, структуру підприємства.

Відповідно до п.19 абз.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) і перевести більш кваліфікованого працівника , посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалося, суд не повинен обговорювати про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Згідно з правовою позицією, висловленою в ухвалах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 року у справі № 645/1418/15 та від 01.12.2016 року у справі № 583/866/16ц, за змістом ст.42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується працівників, які займають таку ж посаду.

Матеріалами справи доведено, що у ПАТ «Львівгаз» внаслідок перепрофілювання підприємства дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників, звільнення позивача з роботи проведено з дотриманням процедури звільнення, передбаченої ст.49-2 КЗпП України, а відтак, суд без достатніх правових підстав задоволив позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задоволити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.05.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.