Справа № 755/8757/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Кондор Р.Ю.,

секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 24 січня 2019 року у справі №755/8757/18 (Головуючий: Ніточко В.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТзОВ Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» про захист порушених прав споживача та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2017 року позивач із сім`єю прибула рейсом UTN 4812 в м.Одесу і під час отримання свого особистого багажу нею було встановлено факт пошкодження належної їй валізи, в якій не було ручки, яка була зламана та вирвана, що в подальшому унеможливлює використання даної валізи. До цього перельоту валіза була в ідеальному стані, так як була придбана в травні 2017 року та використовувалася вперше. Не виходячи з аеропорту, позивачем була подана претензія та співробітником відповідача були складені необхідні документи, PIR та сфотографовано її пошкоджену валізу (чемодан). Факт пошкодження було встановлено та зафіксовано співробітниками аеропорту. На підставі оформлених документів до відповідача було направлено претензію із пропозицією відшкодування спричинених під час перевезення вантажу збитків. Однак, позивач отримала письмову відповідь, згідно якої відповідач від відшкодування спричиненої шкоди відмовився.

Позивач вважає, що відповідач намагається уникнути відповідальності в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди. Крім цього, вважає, що внаслідок порушення її прав відповідачем, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по відшкодуванню вартості валізи, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатися в правоохоронні органи, Державіаслужбу, управління у справах захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватися валізою через її зламаність. Позивач зазнала душевні страждання і переживання, так як змушена була змінити свій звичайний спосіб життя (без валізи вона не може їхати у відрядження, кількаденний відпочинок, а тому вимушена позичати валізу, що для неї є принизливим), також вона змушена змінювати свої життєві плани для впорядкування незручностей, які настали після знищення валізи, що призвело до великого дискомфорту і сукупності інших негативних змін в її житті (замість запланованої необхідної покупки, змушена витрачати гроші на нову валізу).

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь з відповідача 3 150 грн. 00 коп. вартості валізи та 3 000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

Рішенням Тячівського районного суду від 24 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у позові, так як в PIR від 21 жовтня 2017 року зафіксовано, що валіза позивача містить вид пошкодження, саме: «Зламана ручка», а не «Пошкоджена ручка». Із вини відповідача валіза позивача зараз має істотний недолік, який робить неможливим та недопустимим використання відповідно до її цільового призначення, вона суттєво інша ніж та, яку позивач здав за договором перевезення відповідачу. Діяльність авіакомпанії суперечить Правилам перевезення, що відповідно до п.14 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою практикою та забороняється законодавством України.

ТзОВ Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з урахуванням положення пункту 7 Глави 3 Розділу XXVIII Правил, Авіакомпанія не мала правових підстав для задоволення вимог позивача по суті.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Сторони по справі у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Встановлено, що 21 жовтня 2017 року ОСОБА_1 згідно квитка №254 прибула рейсом ТзОВ Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» №4812 до аеропорту Одеса.

Із акту пошкодження багажу (PIR) від 21 жовтня 2017 року вбачається, що багаж ОСОБА_1 пошкоджено, а саме: у валізі зламана ручка (а.с.4).

Із долученої до матеріалів справи фотокартки вбачається, що у темно-синьому чемодані відсутня ручка.

На підставу заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач посилається на рахунок № НОМЕР_1 від 21 травня 2017 року, виданого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , що вартість дорожнього чемодану (великого, темно-синього) становить 3 150,00 грн..

Листами від 22 грудня 2017 року №1180, від 07 лютого 2018 року №0195 відповідач від відшкодування спричиненої шкоди відмовився із посиланням на п.7 Глави 3 Розділу XXVIII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, що перевізник не несе відповідальності за такі види пошкодження багажу, як пошкодження ручки валізи або сумки.

Статтею 908 ЦК України встановлено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу- також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу- також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажирів та багажу підтверджується видачею відповідного квитка до багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пунктом 4 Розділу I Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року №775 передбачено, що авіаційний перевізник, що провадить діяльність, - перевізник, який виконує або має намір виконувати рейс за договором з пасажиром або за дорученням іншої особи, юридичної або фізичної, яка має контракт з цим пасажиром, перевозить або бере на себе зобов`язання перевезти пасажира та/або його багаж згідно з квитком, а також бере на себе зобов`язання надати всі інші послуги, що пов`язані з таким перевезенням, незалежно від того, чи є ця юридична або фізична особа фактичним перевізником або перевізником за договором.

Відповідно до п.1 Розділу XXVIII Правил, будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їх відповідних прав.

Згідно п.7 глави 3 Розділу XXVIII Правил, якщо претензія висувається стосовно пошкодження упаковки багажу, компенсації підлягають витрати на її ремонт. У випадку неможливості подальшого використання пошкодженої упаковки багажу компенсації підлягає її вартість, яку підтверджує зацікавлена особа. Якщо у заявника відсутні документи, якими можна підтвердити вартість пошкодженої упаковки багажу, компенсація здійснюється таким самим чином, як при частково втраченому багажу.

Перевізник не несе відповідальності за наступні види пошкодження багажу: зламані коліщатка та ніжки валіз, сумок тощо; загублені ремінці та петельки; незначні потертості або подряпини, пошкодження як результат надмірного наповнення валізи; пошкодження ручки валізи або сумки; пошкодження крихких речей або продуктів, що швидко псуються; пошкодження предметів, які неналежно упаковані.

Таким чином, пошкодження валізи позивача, які зафіксовані в акті PIR у вигляді зламаної ручки, відповідають пошкодженню багажу, у вигляді пошкодження ручки валізи або сумки, за які перевізник не несе відповідальності, відповідно до норми вищезазначених Правил.

Крім того, у даному випадку копії фотокарток не є належними та достовірними доказами у відповідності до ст.ст.77 та 79 ЦПК України, так як із даних копії не можливо встановити індивідуальні або родові ознаки зображеної на них речі, тип, найменування торгової марки, неможливо встановити чи зображені на них пошкодження валізи є пошкодженням валізи позивача та чи відповідає модель валізи, зображеної на фото тій моделі, яка перевозилася відповідачем, на них не міститься жодної інформації та будь-яких даних відносно того коли саме дані фотокартки були зроблені.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що при відмові позивачу у задоволенні його претензій щодо відшкодування вартості пошкодженого багажу - валізи (чемодан) відповідач діяв у рамках закону та відмовив у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, ні ЦК України, ні Монреальська конвенція, ні правила, ні умови укладеного з пасажиром договору повітряного перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди міжнародним авіаперевізником, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой