Справа № 461/8963/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2364/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

судового засідання

16 квітня 2019 року м. Львів

Справа № 461/8963/17

Провадження № 22-ц/811/2364/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю адвоката Кріль О.М.

розглянув заяву адвоката Кріль О.М. в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - Кріль О.М. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2018 року у справі за позовомОСОБА_4 до Територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради, треті особи - Перша Львівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2018 року позов задоволено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - Кріль О.М. подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - Кріль О.М., 03 січня 2019 року справа призначена до розгляду.

26 березня 2019 року адвокат Кріль О.М. подала заяву про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_7 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування заяви вказує, що в ОСОБА_3 є підстави вважати, що позивач ОСОБА_4 має намір, не очікуючи завершення розгляду справи відчужити квартиру АДРЕСА_1, права на яку оформлені нею на підставі оскаржуваного рішення Галицького районного суду м.Львова від 07 травня 2018 року,оскільки ОСОБА_4 в поспішному порядку проводить ремонтні роботи в спірній квартирі та поширює чутки про передачу квартири добросовісним набувачам, а тому просить вжити заходи забезпечення позову.

Перевіривши доводи заяви, судова колегія вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не був залучений як учасник справи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1, 2 ч.1, ч. 3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, треті особи - Перша Львівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4), а саме: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4) є рідною тіткою ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, що проживає: АДРЕСА_6) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вбачається з матеріалів справи предметом позовних вимог є квартира АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Кріль О.М., перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволенню.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2018 року є ОСОБА_6.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно особи, яка не є учасником справи у відповідності до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України немає.

Заява в частині забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири не підлягає задоволенню, оскільки заявником не зазначено які дії потрібно заборонити вчиняти та кому.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви адвоката Кріль О.М. в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 18.04.2019 року.

Головуючий

Судді