КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 755/17449/16-ц

провадження № 22-ц/824/5134/2019

18 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Дуці В. В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у складі судді Астахової О. О.,

встановив:

28.11.2016 р. ОСОБА_2звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 20.06.2017 р., просив: розірвати договір № SAMDNWFD800 вклад «Стандарт» від 12 лютого 2014 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк» ); стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь грошові кошти за вказаним договором у розмірі 13 000,00 доларів США, проценти за користування банківським вкладом у розмірі 4 352,33 доларів США, які нараховані станом на 19 червня 2017 року, 3% річних у розмірі 908,22 доларів США за період з 20 лютого 2015 року по 19 червня 2017 року. Також просив відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 лютого 2014 року між ОСОБА_2 (вкладник) та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №SAMDNWFD800 вклад «Стандарт», за умовами якого банк відкриває рахунок НОМЕР_1, на який зараховується вклад у розмірі 13 000 доларів США строком на 366 днів по 12 лютого 2015 року включно, з процентною ставкою на суму вкладу 10 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць.

Він неодноразово звертався до банку з вимогою повернути його вклад, але відповідач до цього часу кошти не повернув, а надавав відповіді з пропозицією звертатися з вимогами до Російської Федерації.

16.11.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору №SAMDNWFD800 вклад «Стандарт» від 12.02.2014 року та просив повернути вклад разом з нарахованими відсотками, яку банк отримав 21.11.2016 року.

Відповідь на вказану заяву отримана не була.

Оскільки відповідач не повернув банківський вклад, просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Розірвано договір № SAMDNWFD800 вклад «Стандарт», укладений 12 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти по депозиту в розмірі 13 000 доларів США, суму нарахованих відсотків за період з 13 лютого 2014 року по 19 червня 2017 року в розмірі 3 609,55 доларів США, 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 20 лютого 2015 року по 19 червня 2016 року в розмірі 25 629,97 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" в дохід держави судовий збір у розмірі 4 943 грн. 51 коп.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк», яке змінило свою назву з ПАТ КБ «Приватбанк», просить рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Посилається на ті підстави, що судом першої інстанції не була надана правова оцінка доказам у справі та не було встановлено належність та допустимість таких доказів.

Зазначив, що відповідно до протоколу засідання Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.05.2014 №18 було прийнято рішення про припинення діяльності усіх відокремлених підрозділів Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим.

Відповідно до Положення про філію Кримське регіональне управління ПАТ КБ "Приватбанк", затвердженого Протоколом рішення Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.12.2011 №50, Кримська філія ПАТ КБ "Приватбанк" самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операцій, самостійно складала та подавала звітність, передбачену чинним законодавством, відповідним державним органам, забезпечувала збереження документів.

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АР Крим та міста Севастополя саме після ухвалення рішення про це Правлінням Банку.

Зазначив, що позивач міг до моменту припинення роботи Кримської філії на території АР Крим безперешкодно отримати свої кошти (вклад та нараховані відсотки на той період) ще у 2014 році.

У разі повернення вкладу за договором, оригінал договору банківського вкладу та квитанції залишаються у вкладника та банку не повертаються. Позивач повинен довести що кошти дійсно перебувають на рахунку на час розгляду справи судом та вони не були зняті позивачем до моменту припинення діяльності Кримської філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Крім цього, судом неправильно здійснено розрахунок відсотків за період з 13.02.2014 р. по 17.09.2018 р.

За період з 13.02.2014 р. по 18.01.2016 р. -10% річних, сума відсотків складає 2507,40 доларів США; з 19.01.2016 по 03.02.2016 - 9,5 річних, сума відсотків складає 50,75 доларів США.

Оскільки договір був розірваний з 23.11.2016 р., тобто після закінчення 6 місяців з моменту наступного продовження його строку дії (з 14.02.2016 р. по 14.02.2017 р.), то зазначені відсоткові ставки у період з 14.02.2016 р. по дату розірвання договору повинні бути знижені у 2 рази. Загальна сума відсотків за період з 13.02.2014 р. по 17.09.2018 р. складає 3 168,88 доларів США, а не 3 609,55 доларів США, як розраховано судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначив, що у позивача є в наявності оригінал депозитного договору та квитанція, які й були оглянуті в суді першої інстанції під звукозапис з внесенням до протоколу судового засідання 04.12.2017 р.

Також зазначив, що зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме АТ КБ "Приватбанк" як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-якій спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених та дійсних договорах.

Заперечує проти доводів відповідача про розірвання договору через два дні після отримання заяви позивача від 16.11.2016 р. про розірвання договору, оскільки відповідь банку про досягнення домовленості про його розірвання позивачу не надана до цього часу.

Зазначив, що рішення суду в частині стягнення процентів за депозитною угодою є законним та обґрунтованим, а процентні ставки під час розрахунку заборгованості застосовані у відповідності до вимог закону.

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Гудова В. О. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Нежигай І. О. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 лютого 2014 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» м. Севастополя АР Крим, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений договір №SAMDNWFD800 Вклад «Стандарт», за умовами якого вкладник передає ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі. Дані по вкладу: залишок по вкладу на 12.02.2014 р. 13 000 доларів США; вклад оформлюється на 366 днів по 12.02.2015 р. включно; банк відкриває особовий рахунок № НОМЕР_1, на який зараховується вклад; на суму вкладу нараховуються проценти на рахунок /карту НОМЕР_2; період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць.

Договір оформлений у письмовій формі, містить підписи сторін, уповноваженого працівника банку.

Згідно квитанції від 12.02.2014 р. позивачем до каси банку внесено 13 000 доларів США, квитанція містить логотип банку та підпис касира.

Суду надано оригінал договору № SAMDNWFD800 вклад «Стандарт», укладений 12 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», а також квитанцію Приватбанку про зарахування 13 000 доларів США на рахунок НОМЕР_1, що відповідає даним по вкладу, зазначеним у вищевказаному договорі.

Вказані документи приєднані до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до банку із заявою про розірвання договору та видачу вкладу з нарахованими процентами, яке було отримано відповідачем 21.11.2016 року. Відповідь на заяву надана не було.

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7 укладеного договору, якщо після закінчення 3-х календарних днів після надходження грошових коштів на вклад «за вимогою» сума вкладу або його частина не вимагається, вкладник доручає банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «за вимогою» на даний депозит. При цьому процентна ставка по вкладу на новий строк відповідає ставці, яка діє в банку для нових вкладів з цією назвою та строку на дату зарахування коштів на депозитний рахунок. Подовження вкладу здійснюється без оформлення додаткових угод до договору. Новий строк вкладу відраховується з дати надходження грошових коштів на депозит з вкладу «за вимогою».

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260 заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі статтею 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном.

Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Доводи відповідача про те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності коштів на рахунках на момент звернення до суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, так як саме банк є держателем грошових коштів та володіє належною інформацією про відкриття рахунку, зарахування на них внесених позивачем грошових коштів та їх наявності на час звернення.

Зважаючи на встановлення факту укладення сторонами договору строкового вкладу, звернення позивача про повернення належних йому коштів, а також відсутність доказів виконання відповідачем цього зобов'язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за договорами банківського вкладу, укладеними між сторонами, виникло зобов'язання щодо повернення коштів у сумі 13 000 доларів США.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами при отриманні заяви позивача, проте банком кошти позивачу не повернені, проценти не сплачені, чим банк порушив свої грошові зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з банку на користь позивача необхідно стягнути також проценти по банківському вкладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не мав можливості здійснювати банківську діяльність на території АР Крим після окупації, а також не має доступу до первинних документів Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» не звільняють відповідача від виконання своїх зобов'язань, так як одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Оскільки зобов'язання відповідача стосовно позивача стосується виплати грошових коштів, порушення строків його виконання є простроченням грошового зобов'язання, тобто має юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на які поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, оскільки сума вкладів та відсотків на них позивачу повернута не була, також є правильним висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем грошового зобов'язання, що є підставою для застосування частини другої статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми.

Отже судом першої інстанції правильно стягнуто з відповідача 3 % річних за договором № SAMDNWFD800 вклад «Стандарт», укладений 12 лютого 2014 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині наявності правових підставі для розірвання між сторонами договору в судовому порядку та в частині розміру процентів, що підлягають стягненню.

Так, відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За договором банківського вкладу, укладеного між сторонами, допускається одностороннє його розірвання за ініціативою вкладника.

Позивачем 16 листопада 2016 року було подано заяву про розірвання договору, що передбачено умовами договору, а тому вказаний договір є розірваним з 23.11.2016 р., враховуючи дату отримання вказаної заяви відповідачем.

Неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову про розірвання договору.

Згідно ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі , що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до п. 12 укладеного договору, якщо вкладник вимагає розірвати договір по закінченню 6 місяців з дати його оформлення, но до закінчення строку вкладу, вказаного в розділі «Дані по вкладу», то йому повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу проценти виплачуються по зниженій у 2 рази процентній ставці ( з урахуванням п. 8 договору) за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору.

Отже, відсотки по договору № SAMDNWFD800 Вклад «Стандарт» від 12 лютого 2014 року за період з 12.02.2014 року по 12.02.2015 року на суму вкладу 13 000 доларів США підлягають сплаті виходячи із відсоткової ставки 10% річних відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Згідно довідки Приватбанку від 16 березня 2018 року за банківським вкладом «Депозит Стандарт, вклад (валюта)- долари США, строк 12 місяців, період нарахування відсотків - щомісяця», у період з 13.02.2015 року по 23.11.2016 року діяли наступні відсоткові ставки: до 18.01.2016 року - 10 %, з 19.01.2016 року - 9,5 %, з 04.02.2016 року - 8,5 %, з 10.03.2016 року - 7,5 %, з 01.07.2016 року - 7,0 %, з 19.07.2016 року - 6,5 %, з 04.08.2016 року - 6,0 %, з 23.11.2016 року - 5,5 % (а.с. 128).

Згідно наказу Приватбанку №07 від 05.01.2004 року була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» в розмірі 1% річних (а.с. 129).

Відповідно до протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 року Приватбанк з 04.05.2017 року змінив відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті. Встановлено процентну ставку по знов укладеним та пролонгованим вкладам фізичних осіб: рахунок «До запитання» - 0,01 % річних (а.с. 130).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору № SAMDNWFD800 про вклад «Стандарт» від 12 лютого 2014 року, яку відповідач отримав 21.11.2016 р.

Оскільки договір був розірваний після закінчення 6 місяців з моменту наступного продовження його строку дії (з 14.02.2016 по 14.02.2017 р.), то зазначені відсоткові ставки у період з 14.02.2016 р. по 23.11.2016 р. (дата розірвання договору) повинні бути знижені у два рази.

Враховуючи викладене, розмір відсотків за період з 13.02.2015 р. по 19.06.2017 р. (в межах заявлених вимог) суд визначає, виходячи з наступного розрахунку:

- за період з 13.02.2014 р. по 18.01.2016 р. 10 % річних 2510,96 доларів США (13000 дол. США х 10% х 705: 365);

- за період з 19.01.2016 року по 03.02.2016 року 9,5 % річних становить 54,14 доларів США (13000 дол. США х 9, 5% х 16 : 365);

- за період з 04.02.2016 року по 13.02.2016 року 8,5 % річних - 30,27 доларів США (13000 дол. США х 8,5% х 10 днів : 365днів);

- за період з 14.02.2016 року по 09.03.2016 року 4,25 % річних (8,5 % :2) - 36,33 доларів США (13000 дол. США х 4,25% х 24 днів : 365днів);

- за період з 10.03.2016 року по 30.06.2016 року 3,75 % річних (7,5 % :2) - 150,92 доларів США (13000 дол. США х 3,75% х 113днів : 365днів);

- за період з 01.07.2016 року по 18.07.2016 року 3,5 % річних (7,0 % :2) - 22,44 доларів США (13000 дол. США х 3,5% х 18 днів : 365днів);

- за період з 19.07.2016 року по 03.08.2016 року 3,25 % річних (6,5 % :2) - 18,52 доларів США (13000 дол. США х 3,25% х 16 днів : 365днів);

- за період з 04.08.2016 року по 22.11.2016 року 3,0 % річних (6,0 % :2) - 118,60 доларів США (13000 дол. США х 3,0% х 111 днів : 365днів);

За період з 23.11.2016 року (дата розірвання договору) по 17.09.2018 року банк зобов'язаний виплатити позивачу проценти за вкладом за ставкою «На вимогу»:

- з 23.11.2016 року по 03.05.2017 року 1,0 % річних - 57,70 доларів США (13000дол. США х 1% х 162 днів: 365);

- з 04.05.2017 року по 19.06.2017 року 0,01 % річних - 0,17 доларів США (13000,00 х 0,01% х 47 днів: 365).

За таких обставин, загальна сума нарахованих відсотків за період з 13 лютого 2014 року по 19 червня 2017 року складає 3000,05 дол. США доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд першої інстанції на вказані умови договору та норми матеріального права уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача процентів по договору у повному обсязі, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (96,52%), підлягає зменшенню сума судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави, з 4 943,51 грн до суми 4 771,51 грн, а рішення суду першої інстанції у вказаній частині відповідній зміні.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тому відповідачу підлягає поверненню сплачений ним судовий розмір пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, що становить 1 084 грн 80 коп. (826,80 грн +258 грн).

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Позивач, як споживач послуг банку, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у сумі 1084 грн 80 коп. підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року в частині задоволення позову про розірвання договору скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року в частині стягнення процентів по договору та суми судового збору змінити.

Зменшити суму процентів, що підлягає стягненню, з 3 609,55 доларів США до 3000,05 доларів США.

Зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави, з 4 943,51 грн до суми 4 771,51 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за рахунок держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1084,80 грн в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк