Справа №752/8298/19
Провадження № 2/752/4768/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.11.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненняаліментів,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заяви від 19.04.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2007 р.народження.

На час розгляду справи дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Сторони окремо проживають. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку.

На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони у даній справі у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Питання щодо утримання доньки між сторонами не вирішено.

В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця.

Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259,261,265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду (19.04.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Колдіна