Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., за участі позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, при розгляді у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Виноградів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування.

ОСОБА_6 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, з вимогою про усунення її відправа на спадкування, мотивуючи позов тим, що 02 квітня 2018 року померла ОСОБА_7. За життя спадкодавцем ОСОБА_7 заповіт складено не було. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 30.03.1986 року Виноградівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 є власником житлового будинку в м.Виноградів, вул.Пушкіна №36

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з даною сім'єю ОСОБА_7 перебувала в дуже тісних зв'язках, утримувала їх, готувала їм їжу, займалась лікуванням та доглядом. ОСОБА_7 хворіла на хворобу Паркінсона, а тому в 2017 році позивач розпочала за їх проханням догляд, позаяк ОСОБА_8 також хворів (рак легенів). 01 квітня 2018 року ОСОБА_7 стало різко погано, в неї був інсульт і її відвезли до Виноградівської районної лікарні, а 02.04.2018 року ОСОБА_7 померла. ОСОБА_8, будучи чоловіком покійної, звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини (Спадкова справа 42/2018, у реєстрі № 62352433). 05 квітня 2018 року ОСОБА_8 написав нотаріально посвідчений заповіт на імя позивача.

Позивач й надалі займалась утриманням та доглядом ОСОБА_8 в його будинку по вул. Пушкіна, 36 в м. Виноградові. В той час, відповідачка й чути не хотіла про хворого батька. 20.08.2018 року помер ОСОБА_8 11 вересня 2018 року позивач звернулась із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_5 про прийняття спадщини за покійним родичом по заповіту, яка долучена до спадкової справи № 107/2018 (62974535). Після чого, позивач довідалась, що відповідачка намагається оформити спадщину за покійною матір'ю.

Статтею 1261 ч. 1 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку спадкоємцями першої черги за законом є: ОСОБА_8 (чоловік спадкодавця) та відповідачка (дочка спадкодавця). Права та обов'язки покійного ОСОБА_8 перейшли до спадкоємця - позивача на підставі заповіту.

Позивач вважає, що оскільки померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були тяжко хворими, тобто перебували у безпорадному стані та потребували допомоги від доньки ОСОБА_4, яка в цей час не перебувала за кордоном, не мала жодних фізичних перешкод надавати таку допомогу батькам, була фінансово спроможна лікувати та доглядати батьків, однак умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцям, усвідомлювала цей обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, підлягає усуненню від права на спадкування за законом,

Позивачка по справі претендує на все спадкове майно, а тому відповідно до вимог ч.5 ст. 1224 ЦК України, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» просить суд відповідачку ОСОБА_4 усунути від права на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка померла 02.04.2018 року та спадкодавця ОСОБА_8, який помер 20.08.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача- адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили суд такі задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

3.Представником відповідача ОСОБА_4, - адвокатом ОСОБА_3, було подано до суду відзив на позовну заяву, у якій просить у задоволені позову позивача відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач вважає, що наявність хвороб у похилому віці є досить поширеним явищем, та не може слугувати обставиною для усунення відповідачки від права на спадкування. У доданих матеріалах до позовної заяви не міститься витягів або виписок з медичної документації, де зазначено, на які саме захворювання хворіли спадкодавці, не має медичного висновку про факти хвороби та безпорадні стани обох спадкодавців. Спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_8, були пенсіонерами та отримували пенсію, тобто мали законне джерело доходу, з якого оплачувались і ліки на їх лікування, і на матеріальне утримання.

Та знову ж таки доказів того, що спадкодавці потребували допомоги саме від відповідачки, позивачкою надано не було. І як вважає сама відповідачка, що сам по собі факт рідких відвідувань батьків не є достатньою підставою для усунення її від спадкування за ч. 5 ст. 1224 ЦК. Відповідачка стверджує, що звернень ні від її покійної матері ОСОБА_7, ні від покійного батька ОСОБА_8, щодо потреби в допомозі на їх утримання не надходило.

Також зазначила, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК Українимає значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З цих підстав представник відповідача адвокат ОСОБА_3 просили суд відмовити в позові в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4, щодо позову заперечила та зазначила, що з батьками перебувала у нормальних відносинах, періодично дзвонила. Незважаючи на те, що не мала змоги часто відвідувати батьків, однак їхх навідував її чоловік та донька. Вона давала кошти на облаштування водяного насосу та на інші потреби, що позивачкою скрито.

Відповідачка про стан батиьків завжди казала, що все добре. На похороні вона не була тому що позивачка приховала від неї дану обставину.

Від допомоги батькам вона не ухилялася.

Просила у позові відмовити.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1. 03.10.2018 року позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій просила заборонити приватному нотаріусу ОСОБА_5 видавати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8

2. 30.10.2018 року подано заяву представником позивача про виклик свідків.

3. 05.11.2018 року представником позивача подано заяву №2 про виклик свідків.

4. 05.11.2018 року представником позивача подано заяву про витребування доказів з Виноградівського ОУПФУ про розмір пенсій спадкодавців.

5. 20.11.2018 року подана заява представником позивача про долучення доказів по справі.

6. 20.11.2018 року представником позивача подано заяву про витребування доказів з КНП «Виноградівський центр медико санітарної допомоги» Виноградівської РРЗО про виписки з амбулаторних карт спадкодавців.

7. 20.11.2018 року представником позивача подано заяву №3 про виклик свідків.

8. 05.12.2018 року представником відповідача подано заяву про виклик свідків.

9. 11.12.2018 року відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відео-конференції.

10. 25.03.2019 року представником відповідача подане клопотання про приєднання письмових доказів.

11. 25.03.2019 року представником позивача подане клопотання про приєднання додаткових доказів.

Третя особа, що не заявляє самостійний вимог приватний нотаріус ОСОБА_5, в судове засідання не зявилася, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

В якості свідків в судовому засіданні були допитані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_9, пояснила, що бачила покійну ОСОБА_7 весною. ОСОБА_8 завжди ходив носив дрова, в гості до них не заходила, на похованнях не була присутньою. Автомобіль позивачки бачила постійно біля будинку покійних ОСОБА_8. Відповідач ОСОБА_4 після закінчення школи виїхала з м. Виноградова.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою покійних ОСОБА_4, повідомила, що бачила автомобіль позивачки біля будинку сусідів. Один раз бачила лікаря. В гості до сусідів не навідувалась.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою покійних, пояснила, що відповідачку давно не бачила, заходила до сусідів ОСОБА_4, щоб давати їм уколи, проживали в поганих умовах. Позивачку часто бачила, сусіди також допомагали.

Свідок ОСОБА_12, пояснила, що останнім часом покійні хворіли. Не знає відповідачку зовсім. На дворі бачила дрова. ОСОБА_17 говорив, що доглядає за ними ОСОБА_2. Для сімї ОСОБА_4 приносила кошти, які брат покійного ОСОБА_17 передавав з Америки, на свята, на ліки, на ходулі ( костилі).

Свідок ОСОБА_13, пояснила, що відповідача не бачила близько 5 років. Позивач приносила пакунки. В гостях не була. ОСОБА_18 погано бачила, а дядя Міша задихався. Бачила як дядя Міша возив дрова зимою та весною.

Свідок ОСОБА_14, яка є сусідкою, пояснила, що догляд за померлими приблизно з липня 2017 року вела ОСОБА_4 В, так як вони часто хворіли. ОСОБА_8 бачила часто як їздив за хлібом на велосипеді. Будучи в гостях помітила, що у домі чисто, на столі печиво, чай , цукерки. З померлою ОСОБА_7 була у добрих відносинах. ОСОБА_7 ховали з каплички.

Свідок ОСОБА_15, який є рідним братом позивачки, пояснив, що часто допомагав покійним, більшість допомоги надавала сестра ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_16, пояснила, що є внучкою померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Разом з ними проживала до закінчення школи в м.Виноградів, потім переїхала проживати до матері в м.Маріуполь. 02.04.2018 року ОСОБА_2 подзвонила та сповістила, що бабка в лікарні, а на наступний день повідомила, що ОСОБА_7 померла. Мама просила дочекати її на похорони бабки та ОСОБА_2 відмовилась і поховала бабку не дочекавшись матері. Приїхала у Виноградів після смерті баби. Дід хворів на туберкульоз, їздив на велосипеді. Вона жила поблизу діда, приносила йому їжу.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.21).

Відповідач по справі ОСОБА_4, є прийомною дочкою подружжя ОСОБА_4 (а.с.65).

02.04.2018 року померла ОСОБА_7 (а. с. 10).

20.08.2018 року помер ОСОБА_8 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок та земельна ділянка по вул.Пушкіна,36 в м.Виноградів. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.03.1986 року Виноградівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_7 є власником житлового будинку в м.Виноградів, вул.Пушкіна №36.

05 квітня 2018 року ОСОБА_8 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_19, відповідно до якого, все майно, де б воно не було, та з чого б не складалось і, взагалі, все те, що буде йому належить, та на що за законом має право, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17)

Із відповіді № 805/01-16 приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 19 листопада 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_8, померлого 20 серпня 2018 року із заявами про прийняття спадщини звернулись : ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом 12.09.2019 року та ОСОБА_20 із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 119 162).

В ході розгляду справи суд встановив, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хворіли та лікувалися.

Так, згідно відповіді Виноградівської районної лікарні № 994/01-04 від 06.11.2018 року ОСОБА_7 лікувалася у неврологічному відділенні з 02.04.2018 по 02.04.2018 року (і.х №4980), Діагноз: інфаркт мозку внаслідок тромбозу мозкових артерій. Набряк та набухання головного мозку,кардіосклероз атеросклеротичний, синусова тахикардія СН-Іст.

ОСОБА_8 лікувався в пульмонолічному відділенні з 10.04.2018 по 24.04.2018 року, з 15.05.2018 по 25.05.2018 року, з 19.07.2018 по 20.08.2018 року (хоспісне ліжко). Діагноз: Сч правої легені, кардіосклероз атеросклеротичний, екстрасистолічна аритмія, шийний остеохондроз, папіломатоз лиця.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримували пенсію. Згідно довідки Виноградівського обєднаного управління ПФУ Закарпатської області ОСОБА_7 за період січень 2017 р. по квітень 2018 року отримала 21495,65 грн., а ОСОБА_8 за період січень 2017 р. по серпень 2018 р. отримав 30683,54 грн. (а.с.117, 118).

ІV. Оцінка суду

Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з урахуванням такого:

Виконання позивачкою доньчиного обовязку, що визначений ст.ст. 202, 203 Сімейного кодексу України, не тягне безумовного наслідку усунення всіх інших спадкоємців від спадкування.

Умовами, при одночасному настанні яких, і доведеності зазначених фактів в їх сукупності, за якими спадкоємець може бути усунений від права на спадкування за законом, є: по-перше, наявність у спадкодавця тяжкої хвороби, каліцтва; по-друге, потреба стороннього догляду, допомоги та піклування у звязку з цією хворобою, каліцтвом; по-третє, ухилення спадкоємця від надання такої допомоги.

При чому ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві, за умови, що він такої потребував через свій безпорадний стан, повинно бути умисним, тобто спадкоємець на звернення спадкодавця чи інших осіб про надання допомоги, підтримки спадкодавцеві та, маючи можливість надати таку допомогу, свідомо ухилявся від надання такої.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Медичні документи про наявність в померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме тяжких хвороб чи каліцтва в матеріалах справи відсутні.

Щодо хвороби Паркінсона покійної ОСОБА_7 та хвороби раку легенів ОСОБА_8 жодних доказів не надано. Не надано доказів і на підтвердження того, що покійні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потребували у зв'язку з цим як матеріальної, так і нематеріальної допомоги чи стороннього догляду, або догляд який їм надавався позивачкою був недостатнім, у звязку з чим вона особисто або через інших осіб, зверталася саме до ОСОБА_4 за допомогою, а вона свідомо ухилялася від надання такої допомоги шляхом дії чи бездіяльності, в матеріалах справи немає.

Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, про похилий вік ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відсутність періодичних відвідин відповідачем померлої не свідчать про обставини, що зумовлюють усунення від спадкування, про що викладено вище. Свідки в судовому засіданні дали пояснення, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були забезпечені всім необхідним, мали належний догляд з боку позивачки, який надавали також члени її сім'ї та родичі покійних.

Згідно статті 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Тому умови, з якими законодавство повязує усунення від права на спадкування не можуть ґрунтуватися чи повязуватися виключно з похилим віком за відсутності інших умов та обставин, зокрема безпорадного стану.

Відсутність участі відповідача у витратах на поховання спадкодавця, за змістом частини п'ятої статті 1224 ЦК України також не вважається ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцям, які через похилий вік і тяжку хворобу перебували у безпорадному стані.

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми:

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга отримує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 202,203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

У відповідності до ч.5ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 Цивільного кодексу України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

У цій же постанові Верховного Суду України роз'яснив, що при застосуванні правила ч 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної правової норми, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов'язку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України.

Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Предметом доказування, у цьому випадку, є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування може бути лише наявність вказаних обставин у їх сукупності, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Отже, для вирішення спору, який виник між сторонами необхідна сукупність таких обставин:

- перебування спадкодавця в безпорадному стані;

- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

- потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачки.

Судова практика поняття «безпорадний стан», яке міститься у ст. 1259 ЦК України, розглядає як стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи.

Свідки як з боку позивача, так з боку відповідача зазначили, що померлі ОСОБА_8, та ОСОБА_7 дійсно були людьми похилого віку, мали низку хронічних захворювань.

Однак вони були забезпеченими усім необхідним для гідного життя, оскільки отримували пенсію, допомогу від брата із-за кордону. Доводи позивачки про те, вони перебували у безпорадному стані і потребували сторонньої допомоги, є безпідставними, оскільки такі не відповідають обставинам справи та жодним доказом не доведені.

Крім того суд приймає до уваги, що відповідачка постійно мешкає за межами області, а саме: Донецька область, місто Маріуполь, Кальміуський район, вул.Волочаївська, 5 на значній віддаленості від міста Виноградів.

Досліджені у судовому засіданні відозапис та аудіозаписи доводів позову не підтверджують і відхиляються судом як такі, що виготовлені особисто позивачкою в її користь, тобто відео відзняте позивачкою спеціально для підтвердження її доводів.

Аудіо записи розмов також відхиляються судом як итакі, що доволів позову не підтверджують.

Доказів того, що спадкодавець додатково потребував допомоги та просив про неї у відповідачки, а також те, що відповідач, мала реальну можливість надавати допомогу померлому та свідомо ухилялася від обов'язку щодо її надання, матеріали справи не містять.

Як було зазначено вище, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 Цивільного Кодеку України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Таким чином, позивачем не доведена, а судом не встановлена сукупність обставин, передбачена діючим законодавством, а саме: умисне ухилення ОСОБА_4 від надання ОСОБА_8 допомоги з урахуванням неможливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, а також потреба ОСОБА_8 в допомозі саме відповідачки, з урахуванням надання необхідної допомоги з боку позивача.

Таким чином, позивач та її представник належними та достовірними доказами не довели обґрунтованість своїх позовних вимог, а судом не встановлена сукупність обставин, передбачена діючим законодавством, а саме: чи перебували спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в безпорадному стані через свій похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та чи потребували вони допомоги саме від відповідачки, за умови отримання її від інших осіб, в тому числі і від позивачки та інших родичів.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також виходячи з засад справедливості та виваженості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок позивача.

VI. Вирішення долі забезпечення позову.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відтак накладене ухвалою суду забезпечення позову підлягає скасуванню.

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування відмовити.

Накладене ухвалою суду від 05.10.2018 року забезпечення позову про заборону приватному нотаріусу ОСОБА_5 (Закарпатська область, м. Виноградів, площа Миру, 13, поштовий індекс 90300,) видавати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих ОСОБА_7 (померла 02.04.2018 року) та ОСОБА_8 (помер 20.08.2018 року) до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5 про усунення від права спадкування та заборонити суб'єктам державної реєстрації речових прав, в тому числі державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам тощо, проводити будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Виноградів, вул. Пушкіна, 36 в реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_21