_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому позивач посилається на те, що 05 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №56, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SKODA, модель SUPERB, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, колір - коричневий, тип - легковий седан - В, об'єм двигуна - 1968 куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1. Даний транспортний засіб є предметом застави згідно Договору застави транспортного засобу від 16.09.2015 р., укладеного між ним та відповідачем, що забезпечує виконання зобов'язань заставодавця, що виникають з Кредитного договору №6417.15.00.2372 від 16.09.2015 р. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позивачу кредит в сумі 749 600,36 грн. строком до 15.09.2022 року. Згідно виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного транспортного засобу, пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Кредобанк» за період з березня 2017 року по 04.01.2017 р. включно у розмірі: 671 268,93 грн. заборгованості за кредитом; 49 068,98 грн. - прострочених відсотків; 23 918,55 грн. - заборгованості по пені; 2000,00 грн. - плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 746 256, 46 грн. Про вчинення вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо випадково, після того як в липні місяці 2018 року працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача та повідомлено, що його транспортний засіб оголошено в розшук. Після чого позивачем було з'ясовано, що на примусовому виконанні у Другому Київському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавчий напис №56 виданий 05.01.2018 року. ОСОБА_1 вважає, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем та нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку, а саме зазначив, що по-перше, виконавчий напис вчинявся на підставі неналежних документів та нотаріус не здійснив перевірку безспірності заборгованості, адже первинні документи, які її підтверджують, не були досліджені, а, по-друге, відповідачем не було надіслано позивачу письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, не було проінформовано про існування заборгованості та її розміру, чим було позбавлено позивача права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ПАТ «Кредобанк».

Позивач та його представник до суду не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. При цьому представником відповідача Цимбалюк І.М. було подано письмові пояснення по справі, де вона посилалася на те, що досудова вимога була відправлена 08.11.2017 року для ОСОБА_1, однак була повернута за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Щодо безспірності відповідач зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевіряє наявність спору між сторонами, а перевіряє лише наявність пакету документів наданих заявником, що передбачено чинним законодавством України. У зв'язку з викладеним представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року за заявою позивача витребувано копію нотаріальної справи, сформовану за виконавчим написом від 05.01.2018 року, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстровано в реєстрі за № 56.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 16 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №6417.15.00.2372, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати позичальникові кредит в сумі 749 600,36 грн. строком до 15.09.2022 року.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 16.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави транспортного засобу, згідно умов якого позивачем було передано банку в заставу транспортний засіб марки SKODA, модель SUPERB, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3.

У 2016 році позивачем було змінено прізвище. Так, прізвище ім'я по батькові позивача після державної реєстрації імені - ОСОБА_1 (актовий запис №33 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції від 17 березня 2016р.).

05 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №56, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SKODA, модель SUPERB, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, колір - коричневий, тип - легковий седан - В, об'єм двигуна - 1968 куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

Згідно виконавчого напису за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» станом на - 4 січня 2018 року за період з березня 2017 року по 04 січня 2018 року включно у розмірі: 671 268,93 грн. заборгованість за кредитом; 49 068,98 грн. - прострочені відсотки; 23 918,55 грн. - станом на 04 січня 2018 року заборгованості по пені; 2000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 746 256, 46 грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пп. 1.1, 1.2 п. 1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктом 3.5 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів).

Пункт 1 Переліку документів визначає, що для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність.

Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у б оржника заборгованості перед кредитором.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Так, розрахунок суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору станом на січень 2018 року, що був наданий відповідачем нотаріусу в якості документа, який підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов'язання, зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. По суті розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Більше того, здійснивши аналіз наданого розрахунку, судом встановлено, що він не відповідає дійсності, оскільки, по-перше, в ньому не враховано суми всіх платежів, що були сплачені позичальником згідно виписки по особовим рахункам з 16.09.2015 по 24.07.2018 року, по-друге, у другій колонці розрахунку «Сума до сплати згідно графіку» зазначені показники не відповідають сумам, що підлягали сплаті згідно умов графіку погашення заборгованості. По-третє, згідно надано банком розрахунку (станом на січень 2018 року) останній платіж позивачем було здійснено в жовтні 2017 року, однак позивачем надано до суду докази, що підтверджують сплату останнім в рахунок погашення боргу за кредитним договором грошових коштів 06.12.2017 року у розмірі 10 000,00 грн.; 29.12.2017 року - 8 100,00 грн.; 17.01.2018 року - 6 900,00 грн.

По-четверте, виконавчим написом нотаріуса запропоновано звернути стягнення на відсотки у розмірі 49 068,55 грн., які нараховані за період з 07.2017 року по 01.2018 року. При цьому суд зазначає, що виходячи з матеріалів нотаріальної справи, 08.11.2017 року відповідачем було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов'язань, згідно якої банк вимагав дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Так, після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припиняє свою дію, а кредитор втрачає можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при винесенні постанови від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц.

Відтак, нарахування відповідачем відсотків за користування кредитом за період з 11.2017 року по 01.2018 року є незаконним.

Поряд з тим суд зазначає, що вказані в розрахунку заборгованості банку дані спростовуються також довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на січень 2018 року, здійсненим позивачем та випискою по особовим рахункам з 16.09.2015 по 24.07.2018 року, що містяться у матеріалах справи. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, залишок заборгованості за тілом кредиту складає 641 377,8 дол. США, а залишок простроченої заборгованості за відсотками - 468 дол. США.

Відтак, наданий банком розрахунок заборгованості спотворив реальні показники дійсної заборгованості та нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі неналежних доказів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Крім того, розрахунок заборгованості не є документом, якій підтверджує наявність заборгованості та її розмір. Такими доказами, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Така позиція повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою в Постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року. Зокрема, Верховній Суд підкреслив, що …доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.... Відповідно до пункту 5.6. Положення про організацію операційної діяльністю в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України від 18червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.... Аналогічна позиція висловлена у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17 та в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №760/2193/15-ц від 14 лютого 2018року. У вказаних Постановах підкреслено, що ... суди при дослідженні матеріалів нотаріального провадження з вчинення спірного виконавчого напису встановили, що при його вчинені нотаріусом не було отримано первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків за користування кредитом, зазначені у виконавчому напису, є безспірними... Верховний суд зазначив, що ...належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 закону Україна «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Таким чином, суд приходить висновку, що нотаріус не здійснив перевірку безспірності заборгованості, адже первинні документи, які її підтверджують, не були досліджені. Окрім того, серед наданих нотаріусом документів, на підставі яких вчинявся оскаржуваний напис вбачається, що нотаріусу була надана досудова вимога вих. №27-38097/17 від 07.11.2017 року, яка направлялася позивачу, копія опису вкладення в цінний лист та копія списку № 214 відправки листів з оголошеною цінністю.

Однак, ніяких повідомлень або письмових вимог про усунення порушень позивач від відповідача не отримував, що також підтверджується відстеженням пересилання поштових відправлень з веб-сайту Укрпошти. Відтак, позивача не було проінформовано про існування заборгованості та її розміру, чим було позбавлено боржника права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ПАТ «КРЕДОБАНК».

Вимоги, передбачені підпунктом 2.3. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, зазначають, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю. Саме ця процедура є захистом прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18.11.2003 року, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані норми чинного законодавства також узгоджуються з пунктами 4.9., 4.10. кредитного договору №6417.15.00.2372 від 16.09.2015 року.

Таким чином, так як вимога не було отримана ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи, у нотаріуса не було правових підстав вчиняти виконавчий напис.

При таких обставинах, враховуючи, що відповідачем порушено вимогу щодо безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що ПАТ «Кредобанк» не дотримано порядку вчинення дій та подачі документів для вчинення виконавчого напису, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,18,81,211,247,258,259,263-265,268,273,280-282,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни від 05 січня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №56 - таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2019р..

Суддя Огренич І. В.