Справа № 487/9311/15-ц
Провадження № 22ц/812/1465/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 її представника - Рехлецького Р.В., відповідача - ОСОБА_2 , його представника - ОСОБА_3 , відповідача - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді - Щербини С.В. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом який в подальшому уточнила до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позивачка зазначала, що їй на праві спільної часткової власності належить 26/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Співвласниками інших часток є ОСОБА_2 - 24/100, ОСОБА_7 - 9/100, ОСОБА_5 - 13/100, ОСОБА_6 - 28/100. Для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №305 від 17 лютого 1956 року було виділено земельну ділянку площею 1374 кв.м.

Посилаючись на викладене та на те, що на теперішній час виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, незважаючи на існуючий порядок користування, який склався між співвласниками, позивачка просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду від 04 квітня 2019 року відповідача ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 замінено на її правонаступника - ОСОБА_4

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2019 року позов задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_1 за варіантом №1 висновку судової земельно-технічної експертизи №125-069/2 від 24 травня 2018 року за порядком землекористування, який склався між співвласниками, з урахуванням земельної ділянки, яка знаходиться в загальному користуванні площею 162,67 кв.м. виділивши: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 195,45 кв.м. (що більше від ідеальної частки149,71 кв.м на 45,74 кв.м.), у тому числі під будовами -104,7 кв.м., під землею - 72,86 кв.м. (177,56 кв.м.); ОСОБА_2 земельну ділянку площею 271,95 кв.м. (що менше від ідеальної частки 408,3 кв.м. на 136,35 кв.м.), у тому числі під будовами -130,93 кв.м., під землею - 92,22 кв.м. (223,15 кв.м.); ОСОБА_4 земельну ділянку площею 335,66 кв.м. (що більше від ідеальної частки 299,42 грн. на 36,24 кв.м.), у тому числі під будовами -82,74 кв.м., під землею - 217,13 кв.м. (299,87 кв.м.), загальна земельна ділянка з ОСОБА_5 . 3,64 кв.м.; ОСОБА_5 земельну ділянку площею 260,42 кв.м. (що більше від ідеальної частки 217,86 кв.м. на 42,66 кв.м., у тому числі під будовами - 75,97 кв.м., під землею - 158,42 кв.м. (260,42 кв.м.), загальна земельна ділянка з ОСОБА_10 . 3,64 кв.м.; ОСОБА_6 земельну ділянку площею 297,52 кв.м. (що більше від ідеальної частки 285,81 кв.м. на 11,71 кв.м.), у тому числі під будовами - 117,96 кв.м., під землею - 145,40 кв.м. (263,36 кв.м.).

Не погодившись з вказаним рішення суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що на підставі свідоцтва про право власності від 11 лютого 2003 року ОСОБА_1 є власницею 26/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.4-5).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 грудня 2015 року: ОСОБА_2 належить 24/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 серпня 2004 року, договору дарування від 22 червня 2011 року, ухвали Заводського районного суду м. Миколаєві від 06 квітня 2012 року; ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 20 лютого 2001 року належить 28/100 частин вказаного будинку; ОСОБА_5 - 13/100 частин на підставі свідоцтва про право власності від 11 лютого 2003 року (т. 1 а.с.18-23).

ОСОБА_7 належало 9/100 частин вказаного будинку, які на теперішний час на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 вересня 2018 року успадкував ОСОБА_4 (т. 2 а.с.145-147).

На підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 17 лютого 1956 року №305 за землекористувачами по АДРЕСА_1 було зареєстровано 1374 кв.м. земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні всіх співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.6).

Співвласники житлового будинку користуються земельною ділянкою на підставі cтатті 103 ЗК України. Рішення про передачу у власність земельної ділянки за вказаною адресою не приймалось.

Досягти згоди щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою співвласники житлового будинку не можуть.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою суд першої інстанції призначав у справі судові земельно-технічні експертизи.

За результатами проведеної судової земельної-технічної експертизи від 24 травня 2018 року висновком №125-069/2 з якою сторони погодились, враховуючи ідеальні частки сторін та порядок користування, що склався було запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою за вказаною вище адресою (т. 2 а.с.102-119).

Експертом установлено, що фактична загальна площа земельної ділянки в домоволодінні АДРЕСА_1 складає 1376,68 кв.м., що не відповідає площі 1361 кв.м., вказаної в рішенні №21 від 24.01.1977 року (розбіжність в бік збільшення складає 15,68 кв.м.), та вказаної в рішенні № 305 від 17.02.1956 року площа - 1374 кв.м. (розбіжність в бік збільшення складає 2,68 кв.м.), розбіжності утворились в результаті зміни конфігурації земельної ділянки по бічним межам, а також збільшення розміру фасадної межі на 0,7 м і задньої торцевої межі на 0,12 м.

Згідно первинних документів, що встановлюють право власності, попереднім співвласникам на момент утворення власності, вказаних в матеріалах справи ММБТІ №279 від 07 грудня 1945 року в домоволодінні АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_1 (ОСОБА_19) - 11/100, ОСОБА_2 ( ОСОБА_20 ) - 30/100, ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_7 ) ( ОСОБА_21 ) - 22/100 , ОСОБА_5 - ( ОСОБА_22 ) - 16/100, ОСОБА_6 ( ОСОБА_15 ) - 21/100.

За першим варіантом експертизи відповідно до порядку землекористуванню, що склався, на земельну ділянку існує один вхід з боку АДРЕСА_1 через металеві ворота шириною 2,95 м, які знаходяться в загальному користуванні всіх співвласників. Загальна площа земельної ділянки в загальному користуванні між співвласниками складає - 162,67 кв.м.

На підставі вимірів, виконаних розрахунків площі земельної ділянки, що знаходяться в користуванні кожного співвласника складають: ОСОБА_1 - 177,56 кв.м., під будовами -104,7 кв.м., під землею - 72,86 кв.м., ОСОБА_2 - 223,15 кв.м., під будовами -130,93 кв.м., під землею - 92,22 кв.м., ОСОБА_4 - 299,87 кв.м., під будовами - 82,74 кв.м., під землею - 217,13 кв.м., загальне з ОСОБА_5 . 3,64 кв.м., ОСОБА_5 - 234,39 кв.м., під будовами - 75,97 кв.м., під землею - 158,42 кв.м., загальне з ОСОБА_10 3,64 кв.м., ОСОБА_6 - 263,36 кв.м., під будовами - 117,96 кв.м., під землею - 145,40 кв.м., площа земельної ділянки в загальному користуванні співвласників складає 162,67 кв.м.

Фактично співвласники користуються земельними ділянками, з урахуванням ділянки в загальному користуванні: ОСОБА_1 - 195,45 кв.м., що більше від ідеальної частки на 45,74 кв.м. (149,71 кв.м.), ОСОБА_2 - 271,95 кв.м., що менше від ідеальної частки на 136,35 кв.м. (408,3 кв.м.), ОСОБА_4 - 335,66 кв.м., що більше від ідеальної частки на 36,24 кв.м. (299,42 кв.м.), ОСОБА_5 - 260,42 кв.м., що більше від ідеальної частки на 42,66 кв.м. (217,76 кв.м.), ОСОБА_6 - 297,52 кв.м., що більше від ідеальної частки на 11,71 кв.м. (285,81 кв.м.).

За другим варіантом експертизи по наближеному до ідеальних часток співвласників враховуючи щільність забудови земельної ділянки, яка забудована узаконеними будовами та спорудами, розташування на ній житлових будинків і надвірних господарських будов в користуванні кожного співвласника, а також земельну ділянку в загальному користуванні між всіма співвласниками, виділити площу земельної ділянки, яка бракує співвласнику ОСОБА_2 , що має найбільшу розбіжність і менший бік - 136,35 кв.м. можливо у разі, якщо виділити в користування співвласника ОСОБА_2 частини земельних ділянок, які на час дослідження знаходяться в користуванні співвласників під садом та городом, а саме: частини земельної ділянки розміром 7,0х6,99 м площею 42,66 кв.м., яка знаходиться в користуванні співвласника ОСОБА_5 під городом в верхній частині вздовж правої бокової межі; частину земельної ділянки під городом в користуванні співвласника ОСОБА_6 вздовж лівої бокової межі з розмірами 9,72х1,2 м площею 11,71 кв.м.; частину земельної ділянки під садом та городом вздовж лівої бокової межі в користуванні співвласника ОСОБА_4 , яка прилягає до частини земельної ділянки ОСОБА_6 розмірами 9,72х3,73 м площею 36,24 кв.м.; виділити площу земельної ділянки, що ідеально належить, в користуванні співвласника ОСОБА_1 , що має розбіжності від ідеальної частки в більший бік на 45,74 кв.м., з виділом вказаних вище надлишків в користування співвласника ОСОБА_2 , що має найбільшу розбіжність в менший бік, не надається можливим, у зв`язку з тим, що співвласник ОСОБА_1 забудувала земельну ділянку узаконеними будовами з боку земельної ділянки, яка граничить з земельною ділянкою ОСОБА_2 .

На підставі вимірів, виконаних розрахунків площі земельної ділянки, що будуть знаходитись в користуванні кожного співвласника складають:

ОСОБА_1 - 177,56 кв.м., під будовами -104,7 кв.м., під землею - 72,86 кв.м., ОСОБА_2 - 313,76 кв.м., під будовами -130,93 кв.м., під землею - 182,83 кв.м., ОСОБА_4 - 263,63 кв.м., під будовами - 82,74 кв.м., під землею - 180,89 кв.м., загальне з ОСОБА_5 . 3,64 кв.м., ОСОБА_5 - 191,73 кв.м., під будовами - 75,97 кв.м., під землею - 115,76 кв.м., загальне з ОСОБА_10 3,64 кв.м., ОСОБА_6 - 251,65 кв.м., під будовами - 117,96 кв.м., під землею - 133,69 кв.м., площа земельної ділянки в загальному користуванні співвласників складає 162,67 кв.м.

Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками, з урахуванням ділянки в загальному користуванні: ОСОБА_1 - 195,45 кв.м., що більше від ідеальної частки на 45,74 кв.м. (149,71 кв.м.), ОСОБА_2 - 362,56 кв.м., що менше від ідеальної частки на 45,74 кв.м. (408,3 кв.м.), ОСОБА_4 - 299,42 кв.м., що відповідає ідеальній частці 299,42 кв.м., ОСОБА_5 - 217,76 кв.м., що відповідає ідеальній частці 217,76 кв.м., ОСОБА_6 - 285,81 кв.м., що відповідає ідеальної частки 285,81 кв.м.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками.

Обираючи порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом запропонованим експертом, суд першої інстанції правильно виходив з того, що він є наближеним до того порядку, що склався між сторонами багато років тому та існує по теперішній час, суд першої інстанції, правильно застосувавши наведені норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою саме за цим варіантом.

Крім того, суд врахував, що при такому варіанті користування земельною ділянкою права інших співвласників житлового будинку не будуть порушені, а також згоду більшості співвласників на перший варіант.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав відповідача у зв`язку з визначенням такого порядку користування земельною ділянкою, і таких відповідачем не наведено.

До того ж, відповідач Виверец С. О під час апеляційного розгляду пояснив, що саме таким чином користувалися земельною ділянкою його батьки після яких він успадкував частину житлового будинку та які за життя ніяких вимог щодо встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою до інших співвласників не пред`являли. Як на свою незгоду з вказаним рішенням суду відповідач посилався лише на розбіжність його частки у праві користування землею.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог не заслуговують на увагу оскільки заявлені позовні вимоги стосуються визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, а за яким варіантом його визначають це є спосіб його визначення. Крім того, під час судового розгляду позивачка зазначала про встановлення порядку користування й за першим варіантом судової експертизи.

Посилання на те, що судом ОСОБА_2 не визначено розмір компенсації за розбіжність частки земельної ділянки є безпідставні оскільки останній є лише користувачем земельної ділянки, а не її власником.

Доводи про те, що судом не було враховано здійснену самовільну прибудову - тамбур літ «б» площею 7,9 кв.м., також не заслуговують увагу суду, оскільки експертом вона була врахована, а крім того, вказана прибудова ніяким чином не порушує прав ОСОБА_2 як землекористувача та не змінює порядку який склався між співвласниками.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційна скарга на підстав ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.