Справа № 318/1145/18 Номер провадження №2/318/30/2019
"02" квітня 2019 р. м. Кам'янка-Дніпровська
Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Васильченка В.В., при секретарі Крук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання правочину недійсним,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання правочину недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона уклала договір б/н від 20.06.2007 року з ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач на момент укладання договору не усвідомлювала значення своїх дій, через свій психічно - емоційний стан. ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в обласній клінічній психіатричній лікарні у Запорізькій області з клінічним діагнозом «Хроническое бредовое расстройство.F22.0. Тому при укладанні вище вказаного кредитного договору в повній мірі вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними. Вважає, що вище вказаний правочин повинен бути визнаний недійсним у зв'язку з тим, що у момент його здійснення не були дотримані вимоги, передбачені ст. 203 ЦК України.
Просить визнати кредитний договір б/н укладений 20.06.2007 року між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» недійсним.
Ухвалою суду від 24.05.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 16.10.2018 року справу призначно до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12.12.2018 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 06.03.2019 року витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» оригінали наступних документів - кредитний договір б/н від 20.06.2007 р., заяву-анкету, заяву на відкриття поточного рахунку, договір на обслуговування карткового рахунку, укладеного з ОСОБА_1, виписки по картці наданій ОСОБА_1, документи, які підтверджують видачу та погашення кредиту.
В судове засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позов не подано.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20.06.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позивач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.
Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком. .
Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Відповідача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ No 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ No 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.
За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частинами 1, 2 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсність зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).
Для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України необхідно встановити наявність хоча б одного з двох факторів, які мали місце в момент вчинення правочину, а саме: дієздатна фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14.
Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.
Отже, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в обласній клінічній психіатричній лікарні у Запорізькій області з клінічним діагнозом «Хроническое бредовое расстройство.F22.0.». Даний факт підтверджується ЕПІКРИЗОМ (випискою) від 10.12.2015 року.
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0818593 у ОСОБА_1 друга група інвалідності загального захворювання.
За встановлених судом обставин, ОСОБА_1 на час укладення оспорюваного кредитного договору була неспроможна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні підстави для визнання недійсним кредитного договору б/н, укладеного 20.06.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з урахуванням положень ч.1 ст. 225 ЦК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь держави,слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 215, 255, 626-628, 634, 638, 1054 ЦПК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263 -265, 268, 272, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору б/н від 20.06.2007 року недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним кредитний договір б/н від 20.06.2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі розгляду справи без повідомлення / виклику / учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Васильченко