РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/8875/17

Провадження № 22-ц/4815/492/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Бердій М.А.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В., судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: Негрей О.М., Цуняк В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських прав стосовно трьох малолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось троє дітей : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначає, що підставою для звернення до суду із даним позовом стало те, що ОСОБА_4 неодноразово лікувалась в медичних закладах в зв'язку з її неадекватною поведінкою, неодноразово зникала з дому на різні періоди часу, залишаючи дітей без материнської опіки.

Крім того, ОСОБА_4 неодноразово перебувала на амбулаторному лікуванні в Рівненському центрі психічного здоров'я населення та в КЗ "Острозька психіатрична лікарня", з приводу афективного синдрому внаслідок вживання психостимуляторів. Після огляду ОСОБА_4 комісією лікарів-психіатрів КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" РОР, було встановлено, що остання страждає на психотичний розлад, обумовлений вживанням наркотичних речовин та алкоголю з переважанням маніакальної симптоматики, антисоціальними діями, суїцидальними тенденціями.

Вказує, що враховуючи такий стан здоров'я відповідачки, зумовлений її наркотичною залежністю, остання не тільки не здатна виконувати обов'язки щодо виховання їх спільних дітей, покладені на неї ст. 150 СК України, ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" та Конвенцією ООН "Про права дитини", а й становить небезпеку для їх життя і здоров'я, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа : Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволено повністю.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає, що вказане рішення ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на вимогах Закону.

Зазначає, що підставою для позбавлення її батьківських прав на трьох малолітніх дітей є посилання на п.п.2,4 ч.1 ст. 164 СК України, однак у п.4 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є не будь-яке вживання наркотичних речовин та алкоголю, а якщо він/вона є хронічними алкоголіками або наркоманами. Натомість, ОСОБА_4 не є ні хронічним алкоголіком, ні наркоманом. До психіатричного стаціонарного відділення відповідач госпіталізовувалася примусово. Сам факт перебування на лікуванні у психіатричному закладі не свідчить про наявність хронічного захворювання на алкоголізм чи наркоманію.

Вказує, що вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а не має змоги через перепони позивача. Кожна спроба відповідача наблизитися до дітей закінчується викликом поліції.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

У поданому представником ОСОБА_5 - адвокатом Цуняком В.Й. відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає, законним, обґрунтованим та таким, що винесене без будь-яких порушень норм матеріального та процесуального права, а тому таким, що підлягає залишенню без змін, а доводи апелянта наведені в її апеляційній скарзі такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки ці доводи зводяться до його посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні.

Представник ОСОБА_4 адвокат Негрей О.М. в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 адвокат Цуняк В.Й. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо свої малолітніх дітей, має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та наркотиків, суїцидальні наміри, з 2016 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря - нарколога, враховано її поведінку в сім'ї та суспільстві і місцевий суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим, коли матір є вкрай небезпечною для своїх дітей, і з метою забезпечення якнайкращих їх інтересів, позбавив відповідачку батьківських прав стосовно її малолітніх дітей.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія судів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 03 лютого 2017 року - був розірваний.

Від спільного подружнього життя сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3, які згідно вищевказаного рішення - залишені проживати з батьком.

Питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо її малолітніх дітей розглядалось неодноразово.

З Висновків органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому Рівненської міської ради № 08-1425 від 20.07.2016 року та № 08 - 1802 від 23.11.2017 року, вбачається, що комісія вважала за доцільне позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно її малолітніх дітей. Було встановлено, що вихованням та забезпеченням дітей займається виключно їх батько - ОСОБА_5, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1. З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання за вищевказаною адресою вбачається, що в квартирі створені умови для проживання та виховання дітей. Разом з ОСОБА_5 проживають його діти та мама - ОСОБА_11. Малолітні забезпечені всім необхідним, мають місця для навчання та відпочинку. Мама дітей - ОСОБА_4 не займається ними, не виконує батьківські обов'язки щодо виховання та утримання дітей, не проявляє материнської турботи та любові, не спілкується з ними, діти бояться її.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами;

Згідно роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Обставини ухилення від виконання своїх обов'язків ОСОБА_4 по вихованню малолітніх дітей, неодноразове залишення їх напризволяще, зловживання нею алкоголем та наркотичними речовинами, підтверджено по справі чисельними доказами, показаннями свідків, які досліджені місцевим судом та яким дано належну правову оцінку.

З рішення Рівненського міського суду від 03 лютого 2017 року по справі № 569/3289/16 вбачається, що встановлена та підтверджена показаннями свідків, зокрема і малолітньої доньки ОСОБА_8, обставина ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей.

Ця обставина була підтверджена і в цьому провадженні допитаним як свідок ОСОБА_5 та поясненнями доньки ОСОБА_8.

Підтверджена свідком ОСОБА_12 обставина вимагання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 грошей за повернення доньки ОСОБА_9, яку вона раніше нього забрала зі школи, на думку колегії суддів вказує на відсутність материнського відношення до дитини.

З досліджених судом Довідок КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної Ради № 1513 від 04.07.2017 року та № 971 від 25.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, жителька АДРЕСА_2, перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра з 2016 року з приводу хронічного психічного захворювання поєднаного з вживання алкоголю та наркотичних речовин. Перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричному стаціонарному відділенні КЗ «РОЦПЗН» з 18.02. по 20.02.2017 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин та алкоголю, стан залежності з антисоціальними діями.

З рішення Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року по справі № 569/7973/17 про примусове лікування відповідачки, вбачається, що 23 травня 2017 року ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів - психіатрів, на підставі якого було виявлено, що вона страждає на наркотичний розлад, обумовлений вживанням наркотичних речовин та алкоголю з переважанням маніакальної симптоматики, антисоціальними діями, суїцидальними тенденціями.

З наявних в матеріалах справи ряду постанов Рівненського міського суду вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку в стані сп'яніння.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Колегія суддів приймає до уваги та погоджується з висновками суду першої інстанції, що позбавлення відповідачки батьківських прав, хоч і є крайнім заходом, однак це відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Батько робить усе можливе для належного виховання дітей. Поведінка відповідачки в сім'ї, в суспільстві, зокрема неодноразові дебоші з побиттям вікон, грюканням посеред ночі в двері, підпалом килимка в квартиру де знаходились її діти - призвели до втрати дітьми почуття психологічного комфорту та стану суб'єктивного благополуччя; діти зазнавали з боку матері психологічного пригнічення, стали її боятися. За таких умов мати фактично стала для власних дітей емоційно недоступною, що унеможливлює виконання нею батьківських (материнських) функцій. Репутація матері в очах суспільства, в тому числі серед однолітків (однокласників) її дітей спричиняє виникнення в них психологічного стресу, що призвело до необхідності звертатися за кваліфікованою допомогою спеціалістів - психолога, психіатра. Крім того, ОСОБА_4 не цікавиться здоров'ям, успіхами, розвитком своїх дітей, а на противагу, як встановлено судом зі слів самої доньки - малолітньої ОСОБА_8 - мама навіть не пускала її до школи, кидалась книжками в дитину.

За наведеного, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав на трьох малолітніх дітей є не будь-яке вживання наркотичних речовин та алкоголю, а наявність хронічного алкоголізму або наркоманії, а вона не є ні хронічним алкоголіком, ні наркоманом. Дані доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції та їм була надана належна оцінка.

Доводи про те, що до психіатричного стаціонарного відділення відповідач госпіталізовувалася примусово, також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи є належні докази, що відповідач госпіталізувалася неодноразово та за направленням лікарів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 не з'являлась на засідання комісії органу опіки піклування, в місцевий суд і не з'явилась в судове засідання апеляційного суду. Таку поведінку відповідачки колегія суддів розцінює як відсутність зацікавленості долею дітей.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно доп.1ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків