Справа № 444/160/17 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С.
Провадження № 22-ц/811/971/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

З участю: сторін по справі та їх представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу № 444/160/2017 за апеляційною скаргою ОСОБА_4»яни Ігорівни на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 березня 2018 року ухваленого судом у складі судді Невойта П.С. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

24.01.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4»яни Ігорівни про стягнення заборгованості у розмірі 7000,00 доларів США, що еквівалентно до офіційного курсу НБУ станом на 11.01.2017 року сумі 190 260,00 грн.; 3% річних в сумі 189,00 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.01.2017 року сумі 5 137,00 грн. та проценти за користування коштами в розмірі 1072,82 доларів США, що еквівалентно 29 159, 24 грн. - всього 8 261, 82 долар США, що еквівалентно 224 556,26 грн. згідно письмової розписки від 08.02.2016 року та судові витрати по справі в сумі 2 224, 56 грн.

Позов мотивовано тим, що 08 лютого 2016 року між ним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_6 позичила 7 000 доларів США у ОСОБА_5 та зобов»язалася повернути протягом 10 днів, про що зазначила у розписці, однак свого зобов»язання не виконала.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23 березня 2018 року ухваленого судом у складі судді Невойта П.С. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 188 711 грн. 25 коп., що еквівалентно на час ухвалення рішення згідно офіційного курсу НБУ 7 189, 00 доларів США згідно договору позики (розписки) від 08.02.2016 року, що становить 183 750,00 грн.- борг та 4 961, 25 грн. - три відсотки річних, судовий збір в сумі 1 837, 50 грн. В решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, прийняте при неповно з»ясованих обставинах справи, які мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Жодних коштів вона у позивача не позичала, розписка написана внаслідок психологічного тиску під погрозами застосування фізичної розправи до її чоловіка, дітей та до неї в той час, коли 08 лютого 2016 року позивач ОСОБА_5 разом із своїм товаришем ОСОБА_8, батьком позивача ОСОБА_9 та їхнім товаришем на ім»я ОСОБА_13 ввірвались у їхній житловий будинок у АДРЕСА_1.Про зазначене вона пояснювала суду, однак суд не взяв до уваги її показів, хоч такі давалися під присягою. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України позивачем ОСОБА_5 подано Відзив.

У Відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 заперечує доводи апеляційної скарги та зазначає, що неодноразово позичав ОСОБА_6 кошти та вона завжди повертала позичені суми. Напередодні, 21.03.2016 року ОСОБА_6 зателефонувала йому, що має намір повернути позичені кошти та між ними було обумовлено час зустрічі. Коли він приїхав до неї додому, то отримав частину боргу, а при виході із квартири у під»їзді був затриманий працівниками поліції Жовківського ВП ГУ НП у Львівській області. Кошти, які передала ОСОБА_6 як повернення боргу, транспортний засіб та його особисті речі були у цей день вилучені працівниками поліції, оскільки 18.02.2016 року відповідач ОСОБА_6 звернулася у поліцію із заявою про вимагання у неї грошових коштів, застосування насильства. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За приписами ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно розписки від 08 лютого 2016 року ОСОБА_6 позичила 7 000 доларів у ОСОБА_5 та зобов»язалася віддати протягом 10 днів (а.с.183).

На час розгляду справи у суді апеляційної інстанції кошти не повернені.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

У постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-50цс/16 прописано, що досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив із змісту вище зазначених вимог закону та правової позиції Верховного Суду.

Із розписки, яку власноручно написала відповідач ОСОБА_6 вбачається не тільки намір отримати грошові кошти, але їх фактичне отримання.

Доводи апеляційної скарги про написання розписки внаслідок фізичного і психологічного тиску відповідачем не доведено. Відповідачем ОСОБА_6 не надано суду доказів про притягнення позивача ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності та вручення йому обвинувального акту. На час розгляду справи у апеляційному суді, згідно пояснень сторін по справі, досудове слідство не проводилося.

Пояснення відповідача та її представника про те, що у розписці не зазначено, якої країни долари, спростовується поясненнями відповідача ОСОБА_6, які вона давала у суді першої інстанції, що неодноразово позичала у позивача долари США та повертала, що підтвердив позивач ОСОБА_5 Суд першої інстанції на зазначені пояснення звернув увагу та у рішенні прописав, що з пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_12 встановлено, що кошти, якими вони розраховувалися та отримували позику є долари США.

Згідно ст.526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім доводам сторін, висновки суду грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк