Справа № 487/1525/19
Провадження № 4-с/487/31/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., стягувач по справі - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., стягувач по справі - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», в якій просив визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця Куліченко Д.О. про відкриття виконавчого провадження № 56488410 від 28.05.2018 року з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 2-1908-2008 виданого 28.07.2008 року, постанову про арешт майна боржника від 27.09.2018 року, постанову про опис та арешт майна боржника від 27.12.2018 року. Також у заяві просив зупинити реалізацію нерухомого майна: будівлі автосалону, загальною площею 309,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 57933239 до розгляду скарги по суті.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що приватним виконавцем Куліченко Д.О. прийняті до виконання виконавчі документи з пропуском встановленого п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку та не направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника. Зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2018 року є незаконною, всі похідні від неї рішення є також незаконними та мають бути скасовані судом.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року зазначену вище скаргу прийнято до розгляду, а також зупинено реалізацію нерухомого майна: будівлі автосалону, загальною площею 309,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 57933239 до розгляду скарги по суті.

До судового засідання представник заявника ОСОБА_2 не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати скаргу за відсутності заявника та його представника, вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

Приватний виконавець Куліченко Д.О. до судового засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати без його участі у зв`язку з перебуванням у відрядження, також надав до суду заперечення, у яких зазначив, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав. На виконанні у приватного виконавця Куліченко Д.О. перебуває зведене виконавче провадження № 56488410 з примусового виконання виконавчого листа №2-7-2808 виданого 07.05.2009 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 167184,48 грн. та судових витрат у розмірі 1701,84 грн. та виконавчого листа № 2-1908-2008, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.07.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 258004,21 грн. Ухвалою суду від 13.02.2017 року замінено стягувача на ПАТ «Дельта Банк». Зазначив, що ним правомірно та в межах строків встановлених законом прийнято на виконання виконавчий лист 2-1908-2008 виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 28.07.2008 року. Під час винесення постанови про арешт майна боржника від 27.09.2018 року та постанови про опис та арешт майна боржника від 27.12.2018 року він діяв в межах повноважень та в порядку передбаченому чинним законодавством, просив відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання представник стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, справи № 2-1908-2008, суд прийшов до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебуває зведене виконавче провадження №56488410 з примусового виконання виконавчого листа №2-7-2808 виданого 07.05.2009 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 167184,48 грн. та судових витрат у розмірі 1701,84 грн. Рішення набрало законної сили 07.05.2009, виконавче провадження відкрито 28.11.2018 року та виконавчого листа № 2-1908-2008, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.07.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 258004,21 грн. Ухвалою суду від 13.02.2017 року замінено стягувача на ПАТ «Дельта Банк». Рішення набрало законної сили 26.05.2008 року, виконавче провадження відкрито 28.05.2018 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, на виконавчому листі 2-1908-2008, виданому Заводським районним судом м. Миколаєва 28.07.2008 року остання відмітка зроблена органом ДВС 20.11.2017 року, тому 28.05.2018 року приватним виконавцем було правомірно та в межах строків встановлених законом прийнято на виконання зазначений виконавчий лист.

27.09.2018 року приватним виконавцем, винесено постанову про арешт майна боржника.

27.12.2018 року приватним виконавцем складено акт, згідно якого за приватним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , проте дівері виконавцю ніхто не відчинив, перевірити місце проживання та майновий стан ОСОБА_1 не представилось можливим.

27.12.2018 року приватним виконавцем складено акт, згідно якого за приватним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , проте зазначене приміщення зачинено, двері та ворота приватному виконавцю не відкрили, боржник кореспонденцію за жодною з відомих приватному виконавцю адрес не отримує.

27.12.2018 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника: нежитлове приміщення будівля автосалону за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці, загальною площею 203 кв.м.

13.03.2019 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника, якою накладено арешт на нежитлову будівлю автосалону загальною площею 309,7 кв.м., основною площею 240,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказане майно належить боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1-3, ч. 5, 6 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд враховує, що будь-яких відомостей щодо виконання (сплати коштів) рішення суду боржником, стягувачем суду не надано. Матеріали виконавчого провадження також їх не містять.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в ході розгляду скарги, дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця.

У зв`язку з тим, що з досліджених у судовому засіданні доказів, судом не встановлено порушень законодавства, які б призвели до порушення прав та свобод заявника при здійсненні виконавчого провадження зі сторони приватного виконавця Куліченко Д.О., а тому суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Крім того, реалізацію нерухомого майна: будівлі автосалону, загальною площею 309,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 57933239, що знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., яке зупинене ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2019 року, необхідно відновити.

Керуючись ст.ст.260,354,447,450,451, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., стягувач по справі - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» - відмовити.

Реалізацію нерухомого майна: будівлі автосалону, загальною площею 309,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 57933239, що знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., яке зупинене ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2019 року - відновити з моменту набрання законної сили ухвалою суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського Апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя В.О. Гаврасієнко