Ухвала

17 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 200/17738/18

провадження № 61-16724ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з Дніпровської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 77 491,47 грн, сплачену вартість робіт експерта у розмірі 1 200,00 грн та в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 10 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровської міської ради від 16 серпня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 74 143,99 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 90 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 77 491, 47 грн, сплачену вартість робіт експерта у розмірі 1 200,00 грн, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн, а разом на загальну суму 80 691,47 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровської міської ради,на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Отже, ціна позову у даній справі становить 88 691,47 грн (77 491,47 грн+1 200,00 грн+10 000,00 грн), яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Таким чином, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Дніпровською міською радою, подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 175, 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров