РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18154/18

пр. № 2/759/2449/19

18 квітня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Коваль О.А. при секретарі Грень О.О., Слепець Є.С. за участю: позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь Віталія Олександрівна, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. про визнання права власності на спадкове майно після смерті брата позивача - ОСОБА_6.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі, яке прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.03.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Суду пояснили, що спадкодавець ОСОБА_6 є рідним братом позивача ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки, ним заповіту складено не було спадкування відбувається згідно закону. Так, вона у визначені ЦК України строки подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. заяву на отримання спадщини, зокрема і квартири АДРЕСА_1, проте оскільки у позивача відсутній оригінал договору купівлі-продажу на цю квартиру та право власності у відповідному реєстрі на неї не зареєстровано, їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадкування за законом. Вказала позивач і те, що інші спадкоємці, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовилися на її користь від цієї спадщини.

Представник відповідача Київської міської радив судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду ним було подано відзив з клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О., будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, до суду також не з'явилася, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу без участі такої особи.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказуючи, що нею також було подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який був чоловіком її матері, проте нотаріусом їй у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено згідно постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. від 23.10.2018 року, яку вона вважає несправедливою. На запитання суду, ОСОБА_3 зазначила, що наразі вказана постанова приватного нотаріуса нею не оспорюється, будь-які позови щодо відновлення своїх спадкових прав нею не подані, на розгляді не поребувають, проте на подальше вона залишає за собою відповідне право щодо звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, відзив відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_6, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження вказаних осіб та про смерть ОСОБА_6, які містяться в матеріалах спадкової справи, яка втребовувалася судом згідно ухвали суду від 06.02.2019 року, копія якої міститься в матеріалах даної цивільної справи. Встановлено і те, що після смерті ОСОБА_6відкрилась спадщина, зокрема і на квартиру АДРЕСА_1. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 заповіту не складав, з огляду на, що спадкування відбувається за законом. З"ясовано, що позивач ОСОБА_1 в строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. із заявою про прийняття після смерті її брата ОСОБА_6 спадщини за законом. Тоді як, інші спадкоємці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовилися на користь ОСОБА_1 від цієї спадщини в порядку визначеному ч. 2 ст. 1274 ЦК України подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом в частині спадкового майна: квартири АДРЕСА_1, згідно постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. від 22.10.2018 року з підстав відсутності реєстрації вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна та не надання оригіналів правовстановлюючих документів на цю квартиру. Тоді як, ОСОБА_1 було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 в частині спадщини у вигляді вкладу від 22.10.2018 року, що також оцінюється судом відповідним чином. Встановлено і те, що в строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. із заявою про прийняття після смерті ОСОБА_6 спадщини за законом зверталася і гр. ОСОБА_3, яку в подальшому суд за власної ініціативи залучив в якості третьої особи, проте у видачі відповідного свідоцтва про право на спідкування такій було відмовлено з підстав ненадання доказів родинних та інших відносин із спадкодавцем, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. від 23.10.2018 року. Як з"ясовано у судовому засіданні, ОСОБА_3 про таку постанову нотаріуса знає, проте її не оскаржувала, до суду з відповідним позовом про захист порушених спадкових прав не зверталася, що вказує по суті на існування одного спадоємця спадкового майна померлого ОСОБА_6 на день вирішення цієї справи. Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК України в редакції станом на час придбання спадкової квартири, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. На час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири державну реєстрацію прав здійснювало Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (п. 1.3. Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно»). Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно положень вказаного закону та ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до Інформаційної довідки КП "БТІ " від 24.05.2018 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі "Українська біржа Десятинна" 31.03.1994 року № 1/1425-1460, проте така не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, про що свідчить відповідний витяг з такого реєстру від 22.10.2018 року. Отже, з аналізу вище вказаних норм та досліджених судом доказів, які були надані, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було належним чином зареєстроване в БТІ, про що свідчать відомості, отримані у встановленому порядку. Відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на цю квартиру не позбавляє його права на спадкове майно. Щодо реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, то така станом на 1994 рік, час придбання спадкодавцем квартири, передбачена не було. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Отже, як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини був власником квартири АДРЕСА_1, а тому така в силу норм ЦК України є спадковим майном, яке підлягає спадкуванню, в даному випадку, в силу закону. Так, оскільки, на день вирішення справи, єдиним спадкоємцем другої черги є позивач, яка вчасно подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. заяву про прийняття спадщини, інші від такої відмовилися чи не підтвердили своє право на неї в відповідний спосіб передбачений законом, тому така спадщина підлягає до визнаня власністю ОСОБА_1 в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст. 5, 15, 16, 384, 392, 1216-1218, 1220 1223, 1258, 1261, 1262, 1268, 1274, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Керуючись ст. ст. 6-13, 18,19, 71-81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь Віталія Олександрівна, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майнозадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу. Повний текст рішення виготовлено 23.04.2019 року.

Суддя Коваль О.А.