П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 362/1505/18

Номер провадження № 22-ц/824/5773/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - ВербовоїІ.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Щербенко А. С.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року (а.с. 1 - 3) призначено у даній справі комплексну судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення експертів поставлені наступні питання:

яка ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер: 6824864, загальною площею 428,6 кв. м.;

яка ринкова вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,1020 га;

яка ринкова вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номерНОМЕР_5, площею 0,0983 га;

яка ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: 41853;

яка ринкова вартість автостоянки (паркомісце) АДРЕСА_3, на другому поверсі секції «Б» критої автостоянки, площею 14,9 кв. м.;

яка ринкова вартість квартири за адресою:АДРЕСА_4, реєстраційний номер: 5768489, загальною площею 59,2 кв. м.;

яка ринкова вартість КТЗ (AUDI A8L, 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1) на дату оцінки;

яка ринкова вартість КТЗ (VOLKSWAGEN TOUAREG, 2010 року, реєстраційний номер НОМЕР_2) на дату оцінки;

яка ринкова вартість КТЗ (Lexus LS 460 L, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_3) на дату оцінки;

чи підтверджується документально внесок ОСОБА_3 у власність подружжя, що є предметом поділу та в якій долі (процентному співвідношенні) по відношенню до всього майна з урахуванням попередніх питань

чи підтверджується документально внесок ОСОБА_4 у власність подружжя, що є предметом поділу та в якій долі (процентному співвідношенні) по відношенню до всього майна з урахуванням попередніх питань;

вартість проведення експертизи покладено на відповідача за первісним позовом ОСОБА_4, провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 29 січня 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали в частині постановлення перед експертом питань щодо документального підтвердження внеску сторін у власність подружжя, просила скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року в частині постановлення наступних питань: «чи підтверджується документально внесок ОСОБА_3 у власність подружжя, що є предметом поділу та в якій долі (процентному співвідношенні) по відношенню до всього майна з урахуванням попередніх питань» та «чи підтверджується документально внесок ОСОБА_4 у власність подружжя, що є предметом поділу та в якій долі (процентному співвідношенні) по відношенню до всього майна з урахуванням попередніх питань».

Скаржник зазначає, що формулювання вищезазначених питань суперечить приписам ст. 60 СК України щодо презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте в період шлюбу, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Крім того, зобов'язання сторін надати в розпорядження експерта документи, необхідні для проведення дослідження щодо вищезазначених питань, суперечить положенням ст. ст. 83 та 84 ЦПК України, оскільки документи ще не оцінені судом щодо їх належності та допустимості, та, як результат, висновок експерта може викликати сумніви стосовно його правильності.

Вирішення оскаржуваних питань фактично покладає на експерта обов'язки надання відповідей на питання, що має вирішити суд за результатами дослідження й оцінки всіх доказів у справі.

Призначаючи у даній цивільній справі комплексну судову експертизу, суд першої інстанції посилався на те, що, на думку відповідача, оцінка майна, надана позивачем, не відповідає дійсним обставинам справи і спрямована на завищення вартості майна і відповідно частки останньої у цьому майні, а тому для встановлення дійсної вартості майна необхідно провести комплексну судову експертизу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року (а.с. 22) поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали суду, зупинено дію ухвали суду та відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

25 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 з відповідним підтвердженням направлення іншій стороні, з якого зокрема вбачається наступне.

Судова практика України виходить з того, що один з подружжя може оспорити презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на окремі об'єкти. Суд в кожному конкретному випадку має встановити, за які кошти та яке майно було набуте.

ОСОБА_4 надав суду достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що майже все майно, зазначене в зустрічній позовній заяві, було набуто або ним особисто, або за його особисті кошти, а тому воно має бути визнано його особистою приватною власністю, проте з врахуванням частки дружини.

Крім того, висновок експерта виступає лише одним доказом, який буде оцінюватись в сукупності з іншими доказами, а питання, поставлені експерту мають суто економічний характер і жодним чином не підміняють питання права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2019 року (а.с. 40) призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представників позивача ОСОБА_6, ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що з'ясування питання щодо вартості спірного майна має суттєве значення для предмету спору та потребує спеціальних знань.

Крім того, представник відповідача має сумніви щодо відповідності оцінки майна, наданої позивачем, дійсній ринковій ціні.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 103 ЦПК визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Пунктом 2.2 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень визначені обов'язки експерта, а саме прийняти до виконання доручену йому експертизу та особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз'яснити його.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійснимта поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 N 11 встановлено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У свої рішеннях Верховний Суд виходить з того, що тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (справа № 711/5108/17).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності спеціальних знань для з'ясування питання щодо дійсної ринкової вартості всіх предметів поділу, а відтак і щодо необхідності призначення комплексної судової експертизи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на майно, набуте у період шлюбу, а тому призначення комплексної судової експертизи необхідне для встановлення дійсних обставин справи.

Враховуючи, що питання, зазначені в клопотанні ОСОБА_5, узгоджуються з питаннями, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведеними в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, суд прийшов до вірного висновку про можливість поставлення вищевказаних питань на вирішення експертів.

Питання, наведені в оскаржуваній ухвалі, стосуються суто спеціальних знань і не виходять за їх межі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3- відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова