Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4074/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року під головуванням судді Вдовиченко Т.М.
по цивільній справі №274/4074/18 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа - Чернігівський обласний військовий комісаріат про стягнення моральної шкоди,
в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив стягнути з Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області моральну шкоду у розмірі 50581,37 грн, заподіяну протиправними, на думку позивача, рішеннями Бердичівськеого ОУПФ України в Житомирській області, які пов`язані із відмовою у своєчасному призначенні пенсії по інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому встановлено 1 групу інвалідності внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби. 27.04.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, проте отримав відмову. Вподальшому рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.01.2018 року, частково зміненим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 року, визнано протиправним рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язано Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію по інвалідності з 26.04.2017 року і провести перерахунок пенсії по інвалідності, яка виникне внаслідок перерахунку пенсії по інвалідності з 26.04.2017 року до місяця, з якого почнеться виплата пенсії по інвалідності. Вказав, що на підставі вказаного судового рішення у липні 2018 року йому було призначено пенсію по інвалідності та виплачено заборгованість. Разом з тим, внаслідок вказаних протиправних дій відповідача він з 26.04.2017 року до липня 2018 року не мав можливості скористатися своїм законним правом на отримання пенсії по інвалідності та спрямувати пенсійні кошти на оздоровлення. Крім того вказує, що внаслідок незаконної відмови відповідача у призначенні йому пенсії змушений був докладати додаткових зусиль, спрямованих на захист його порушеного та для організації свого звичного способу життя. Такі дії відповідача призвели до депресії, пригніченого стану, байдужості та відчуття безпомічності. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи його апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви.

Станом на час розгляду справи у апеляційному суді від Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки вини у тому, що позивачу було відмовлено у здійсненні призначення пенсії по інвалідності нема, а тому підстави для стягнення моральної шкоди також відсутні. Виходячи із наведеного, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗС України, учасником бойових дій, ветераном війни - інвалідом війни II групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
У зв`язку з переміщенням позивача для подальшого проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наказом від 18.08.2017 №172, він проживає у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чернігівського ОВК від 06 жовтня 2017 року №275.
У липні 2014 року позивач виконував обов`язки по захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України в зоні проведення АТО, що підтверджується довідкою від 23 червня 2017 року №1983. Під час бойових дій 21 липня 2014 року отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25 грудня 2014 року № 1023, свідоцтвами про хворобу від 02 жовтня 2015 року № 805, від 02 червня 2017 року №1047, тривалий час лікувався.
18 березня 2015 року відповідно до довідки МСЕК серії АВА №011113 позивачу була встановлена І-ша група інвалідності, причина інвалідності травми, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
26 квітня 2017 року відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №782405 позивачу була встановлена II група інвалідності, причина інвалідності - поранення пов`язані із захистом Батьківщини.
27 квітня 2017 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
23 травня 2017 року за вих. №4996/03 Відповідачем у призначенні позивачу пенсії по інвалідності було відмовлено з тих причин, що згідно поданих ним документів він не має необхідного стажу роботи для призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова по справі №750/9743/17 за позовом ОСОБА_1 , позовні вимоги останнього задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Бердичівського об`єднаного управління ПФУ в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності та зобов`язано призначити ОСОБА_1 з 26.04.2017 року пенсію по інвалідності, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованість, яка виникне внаслідок перерахунку пенсії по інвалідності починаючи з 26.04.2017 року до місяця з якого почнеться виплата пенсії по інвалідності (а.с.21,22).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 року у справі №750/9743/17 апеляційну скаргу Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.01.2018 року змінено в мотивувальній частині. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2018 року залишено без змін (а.с. 23,26).

Листом від 20 липня 2018 року за №143/ч-8 відповідач Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомив позивача про виконання зазначеного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі 750/9743/17 про призначення пенсії з 26 квітня 2017 року (а.с. 27).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для задоволення позову не було.

Так, статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Разом з тим згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до статей 81, 82 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.
За встановлених обставин та враховуючи, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем внаслідок непроведення йому нарахування та перерахунку пенсії моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про відшкодуванню моральної шкоди не підлягають задоволенню. Зазначений висновок місцевого суду стосується оцінки встановлених ним обставин справи та наданих сторонами доказів, яка здійснена судом з дотриманням вимог процесуального закону.
Крім того, вищенаведеною статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями органу державної влади, відшкодовується державою.
Тобто відшкодування, у разі визнання судом незаконними дій чи рішень будь-якого органу державної влади, повинно здійснюватися за рахунок держави, а саме за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідно до частини другої статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відшкодування моральної шкоди цим Законом не передбачено.
Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що не має законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань моральної шкоди, так як бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 14.02.2019 року.