ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5492/19 Справа № 209/1924/18 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, згодом уточнила позовні вимоги.

Вказувала, що вона та ОСОБА_1 разом проживають без реєстрації шлюбу та ведуть спільне господарство з 2006 року. В період проживання та ведення спільного господарства вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВЕТ № 009415 від 19 липня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3230, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г. Вони зареєстрували дану квартиру на відповідача, хоча вона придбана за спільні кошти, оскільки з моменту проживання разом та ведення спільного господарства у них з відповідачем був спільний бюджет, вони були повноцінною сім`єю. Вона з 1994 року є приватним підприємцем, має свою перукарню, продає білизну та має чималий заробіток, якого вистачає для забезпечення повноцінного життя. На момент купівлі квартири вона мала заощадження коштів, відповідач не працював, мав лише тимчасові заробітки, але це були дуже малі кошти, яких навіть не вистачало на продукти харчування. Її частка коштів при купівлі квартири була немалою, вона забезпечувала відповідача усім необхідним. З 2010 року вона отримує пенсію, що також є її доходом.

Зазначала також, що в період проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу вона надавала йому довіреність, датовану 21 листопада 2006 року, на продаж автомобіля марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску. Даний автомобіль був проданий в грудні 2006 року, а кошти після продажу автомобіля також пішли на купівлю квартири. 18 липня 2007 року її сином, ОСОБА_3 , взято кредит в сумі 30.000 грн. за кредитним договором №8/2007/980-МК23/54-Е у ВАТ комерційний банк «НАДРА», в даному кредитному договорі вона була поручителем та взяла кредитні кошти у сина під розписку для купівлі цієї квартири. Після придбання спірної квартири відповідач в ній не проживав, з часу придбання квартири по сьогоднішній день у даній квартирі проживає її син зі своєю сім`єю. За період проживання у даній квартирі син з дружиною, з її допомогою, зробили ремонт, сплачують комунальні послуги на ім`я відповідача, бо він є власник квартири. 28 вересня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі РАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області та зроблено відповідний актовий запис №754. 27 листопада 2007 року нею було отримано кредит у ЗАТ «ПроКредитБанк» в розмірі 25.500 грн., дані кошти вона віддала сину і вони пішли на ремонт квартири. Кредит вона погашала коштами, які отримувала від підприємницької діяльності, натомість відповідач до 2012 року був безробітний.

Вказувала також, що 07 травня 2013 року сторонами придбано автомобіль марки Мазда, модель 323, 1991 року випуску, який також є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Даний автомобіль перебуває у їхньому розпорядженні до теперішнього часу. Врегулювати даний спір в досудовому порядку вона не має змоги, оскільки відповідач відмовляється визнавати дане майно спільним майном подружжя, поділити дану квартиру та автомобіль в нотаріальному порядку або сплатити їй кошти за її частки у спільному майні чи прийняти від неї сплату за його частки у спільному майні. Вона також пропонувала купити йому однокімнатну квартиру, але домовитися з ним не змогла.

Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 в період з вересня 2006 року до 28 вересня 2007 року;

- визнати спільним сумісним майном подружжя житлову квартиру в АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, в тому числі житловою 28,4 кв.м;

- визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- поділити спільне майно подружжя - житлову квартиру в АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, в тому числі житловою 28,4 кв.м, та автомобіль Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , між нею та ОСОБА_1 в рівних частках;

- виділити за нею 1/2 частину права власності на квартиру в АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, в тому числі житловою 28,4 кв.м;

- визнати право власності за нею на 1/2 частину квартири в Дніпропетровській області АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, в тому числі житловою 28,4 кв.м;

- виділити їй із спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цілому;

- стягнути з неї на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за розподіл майна подружжя в сумі 1/2 частини вартості автомобіля Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що становить 22.863 грн.50 коп., одночасно припинивши право власності на 1/2 частку автомобіля Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 у спільному майні подружжя;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з вересня 2006 року до 28 вересня 2007 року.

Визнано спільним сумісним майном подружжя житлову квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м.

Визнано спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки «Мазда», модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Поділено спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках шляхом визнання права власності по 1/2 частині за кожним з них.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлової квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлової квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Мазда», модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Мазда», модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2.798 грн.37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по 28 вересня 2007 року і визнання права ОСОБА_2 на частку у праві власності на квартиру у АДРЕСА_2 . В іншій частині апелянт рішення суду не оскаржує.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- твердження позивача про проживання сторонами однією сім`єю не відповідає дійсності, фактично вони почали проживати разом однією сім`єю за місяць-два до реєстрації шлюбу;

- грошові кошти на спірну квартиру відповідач отримав від своєї матері;

- висновок суду першої інстанції про те, що позивач мала регулярний дохід, оскільки має свою перукарню та їздила за речами на оптові ринки, є приватним підприємцем є припущенням;

- не надана оцінка показанням свідка ОСОБА_4 ;

- акт проживання від 04 травня 2018 року не може бути належним доказом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині та скасувати в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що з вересня 2006 року сторони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, у м.Кам`янське АДРЕСА_3 , були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. У вказаний період сторони не перебували у шлюбі з іншими особами. Вказані обставини підтверджуються актом про проживання від 04 травня 2018 року (а.с.15), довідкою голови правління СТ «Будівельник» від 20 червня 2018 року (а.с.16), довіреністю на вчинення правочинів та дій, пов`язаних з експлуатацією автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 19), свідоцтвами про розірвання шлюбу, актові записи №28, №242 (а.с. 108-109), фотографіями, наданими позивачем, та поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 19 липня 2007 року, сторонами придбана квартира в Дніпропетровській області АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено на ім`я відповідача. Вказана квартира придбана за спільні кошти сторін, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач займався ремонтом автомобілів та мав дохід, позивач є фізичною особою-підприємцем з 29 червня 1994 року, має свою перукарню, їздила за речами на оптові ринки в Харків, Одесу, якими торгувала та мала регулярний дохід, крім того, позивач разом з сином за день до укладання договору купівлі продажу спірної квартири оформили кредитний договір на суму 30.000 грн. та договір поруки в ВАТ КБ "Надра". Вказану квартиру суд вважає спільним майном подружжя сторін. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу квартири серії ВЕТ № 009415 (а.с.12), зареєстрованим у реєстрі за №3230 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26073394 від 11 травня 2010 року (а.с.13), листом ОКП «Дніпродзежинське БТІ» ДОР за вих. №496 від 08 травня 2018 року (а.с.11), свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП серії НОМЕР_4 (а.с.17), свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (а.с.18), кредитним договором №8/2007/980-МК23/54-Е від 18 липня 2007 року, укладеним між сином позивача ОСОБА_3 та ВАТ КБ "Надра", та договором поруки від 18 липня 2007 року, укладеним між позивачкою та ВАТ КБ "Надра" (а.с.20,21), поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та визнано позивачем. Майже з самого початку після купівлі спірної квартири та до недавнього часу в ній мешкали без реєстрації син позивача ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_10 , а сторони проживали в квартирі позивача в м.Кам`янське (колишнє АДРЕСА_3 ) АДРЕСА_3 , що підтверджується актом про проживання від 04 травня 2018 року (а.с.25), поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також визнано сторонами у справі.

28 вересня 2007 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

Під час подружнього життя сторін 07 травня 2013 року сторонами придбаний автомобіль марки Мазда, модель 323, 1991 року випуску, колір червоний, VIN код JMZBG12Е200371178, номер двигуна НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1600 см куб, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності зареєстроване за відповідачем із зазначенням про право позивача на користування даним транспортним засобом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.14), поясненнями свідків та визнано сторонами в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт спільного проживання сторін однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по день реєстрації шлюбу, тому квартира, розташована в АДРЕСА_1 , та автомобіль Мазда 323, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спільним сумісним майном подружжя, тому визнав за кожною із сторін право власності на 1/2 частину спірної квартири та на 1/2 частину автомобіля.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частини другої статті 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1)майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2)інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Колегія суддів вважає, що наведені позивачем підстави не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя.

Так, доказами на які посилається позивач, на підставі яких судом першої інстанції задоволено позов в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу та поділ квартири є:

- надання позивачем 21 листопада 2006 року відповідачу довіреності серії ВЕІ № 053228 (а.с.19) на право представляти її інтереси з усіх без винятку питань вчинення правочинів та дій, пов`язаних з експлуатацією її автомобіля марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 , шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_6 , належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 ;

- акт про проживання від 04 травня 2018 року (а.с.15);

- довідка голови правління СТ «Будівельник» від 20 червня 2018 року (а.с.16);

- пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що надання позивачем 21 листопада 2006 року відповідачу довіреності серії ВЕІ № 053228 (а.с. 19) на право представляти її інтереси з усіх без винятку питань вчинення правочинів та дій, пов`язаних з експлуатацією її автомобіля, не може свідчити про ведення сторонами спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат.

Акт про проживання від 04 травня 2018 року також не може бути прийнятий до уваги, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_4 , проте вказано, що інформація стосовно проживання ОСОБА_1 з 2006 року за вказаною адресою без реєстрації, зазначена в акті зі слів заявника.

Довідка голови правління СТ «Будівельник» від 20 червня 2018 року містить посилання на те, що з вересня 2006 року сторони разом приїжджали на земельну ділянку, разом прибирали та засаджували її, вели сумісне господарство.

Колегія суддів вважає, що сумісна обробка земельної ділянки в садівничому товаристві та покази свідків не можуть бути підставою для висновку про ведення сторонами спільного господарства та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу.

За таких обставин наявні у матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту в період вересня 2006 року по 28 вересня 2007 року, як на тому наполягала позивач.

Разом з тим, з відзиву відповідача вбачається, що він фактично визнає сумісне проживання з позивачем в її квартирі за місяць два до реєстрації шлюбу, тому колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу з наступним частковим задоволенням цієї вимоги, шляхом встановлення факту, що однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали та вели спільне господарство в період 28 липня 2007 року по 28 вересня 2007 року.

Підстави для поділу спірної квартири відсутні, оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири укладено 19 липня 2007 року, поза межами встановленого судом періоду проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що придбання спірної квартири відбулося за спільні сумісні кошти сторін або спільною працею.

За таких обставин, вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ квартири задоволенню не підлягає, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

В частині поділу автомобіля рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК, з урахуванням результату вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення місцевого суду в частині розподілу судового збору та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 528 грн.60 коп., пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Зважаючи на результат розгляду апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 3.511 грн.65 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу та поділ квартири.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до реєстрації шлюбу задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період 28 липня 2007 року по 28 вересня 2007 року.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя житлової квартири та її поділ відмовити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року змінити в частині розподілу судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 528 грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3.511 грн.65 коп.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.