Справа № 485/332/18
Провадження № 2/485/81/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Риженко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

У позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ 21093, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За життя 07 листопада 2016 року спадкодавець склав заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу та у встановлений законом строк вона подала заяву про прийняття спадщини.

Після смерті чоловіка окрім неї спадкоємцем першої черги на обов`язкову частку у спадщині є син померлого ОСОБА_2 , який є непрацездатним у зв"язку з інвалідністю.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя дуже хворів від злоякісного новоутворення нирки, постійно лікувався та потребував сторонньої допомоги, яку здійснювала виключно вона, піклувалась та доглядала за чоловіком до дня смерті, займалась похованням. Ще за життя чоловіка, відносини між ним та сином погіршилися, так як відповідач залишив батька з позивачкою і виїхав в Італію покинуши у безпорадному стані, хворого та знесиленого.

Оскільки доглядом, утриманням та піклуванням за чоловіком займалася позивачка, відповідач не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, позивач просить суд усунути відповідача від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за законом після смерті батька.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач син її чоловіка від першого шлюбу, під час їх спільного проживання стосунки у батька з сином були вкрай напружені, вони рідко спілкувалися, частіше сварилися, коли чоловік захворів та став безпорадним, він сина, який у цей час пребував в Італії , про допомогу не просив, вона також не втручалася. Вона самостійно доглянула чоловіка до смерті та організувала поховання власним коштом.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити, вважав недоведеними обставини ухилення відповідача від допомоги батьку, посилаючись на неможливість надання допомоги через інвалідність, потреби у лікуванні та відсутності достатніх коштів матеріального забезпечення, потреби спадкодавця у наданні допомоги саме з боку відповідача.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Юр"ївка Снігурівського району Миколаївської області помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть №10 від 24 березня 2017 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.5).

За життя 07 листопада 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Ковальок О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №70, яким заповідав все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . - позивачу у справі.

28 березня 2017 року ОСОБА_1 подала до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3. Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 16 грудня 2016 року виконавчим комітетом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за актовим записом №1, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 16 грудня 2016 року (а.с.6) .

Крім того, як вбачається з копії спадкової справи №126/2017 до майна померлого ОСОБА_3 заведеної 28.03.2017 року в Снігурівській державній нотаріальній конторі, 14 червня 2017 року до нотконтори надійшла заява, посвідчена в Генеральному консульстві України в Неаполі від сина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про прийняття спадщини за законом, він є непрацездатним у зв"язку з інвалідністю (а.с.35-51). Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 22 січня 1985 року відділом РАГС Снігурівського РВК Миколаївської області (а.с.55).

18 січня 2018 року завідувачем Снігурівською державною нотаріальною конторою позивачці надано роз"яснення про залучення до спадкування сина померлого ОСОБА_2 (а.с.7).

Позивач ствердила про невиконання відповідачем обов`язку повнолітнього сина утримувати та доглядати свого батька за його непрацездатності за тяжкої хвороби і безпомічності.

На підтвердження такого надала лікарське свідоцтво про смерть №109 від 23.03.2017 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_3 стало злоякісне новоутворення правої нирки (а.с.13).

За довідкою виконавчого комітету Афанасіївської сільської ради №501 від 24.03.2019 року, ОСОБА_1 здійснювала поховання чоловіка ОСОБА_3 за власні кошти (а.с.14). Крім відповідно до накладної №171 від 23.03.2017 року, позивачка купувала поховальні атрибути (а.с.15).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що є сусідами позивача, знали померлого, їм відомо, що з листопада 2016 року до смерті він дуже хворів, не піднімався з ліжка, потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому позивач, ніхто з синів не приїздив у цей час до батька.

В силу ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Такий обов`язок встановлено щодо повнолітніх дітей на утримання своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними ст.ст.202, 203 СК України.

При цьому, за п.6 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, як зазначає п.4 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред`явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановляння рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Згідно досліджених судом матеріалів слідує, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має третю групу інвалідності з дитинства по зору призначену безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №355264 (а.с.57). На підставі акту огляду МСЕК №318 від 29.10.2014 року, висновком комісії ОСОБА_2 протипоказана тяжка фізична праця, доступна легка та середньої тяжкості праця без порушення режиму харчування та без професійної шкідливості.

За довідкою Снігурівського об"єднаного УПФУ відповідач отримує пенсію по інвалідності в ромірі 1104 грн. щомісячно (а.с.71).

Відповідно до відомостей закордонного паспорту відповідача, останній виїхав з України до Італії 22 вересня 2016 року.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що знала покійного з 2007 року, вони проживали як чоловік та дружина до 2013 року. На той час у нього було двоє синів ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , між ними були добрі стосунки. Батько завжди жалів молодшого ОСОБА_2 , оскільки він постійно хворів та мав інвалідність, матеріально йому допомагав. Потім ОСОБА_2 забрала до себе його мати, яка проживає у Італії та там він продовжив лікування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем, в установлений законом спосіб, не доведено те, що відповідач, з урахуванням його матеріального стану, стану здоров`я та віку міг надати допомогу батьку, який через похилий вік, хворобу був у безпорадному стані, але навмисно ухилявся від надання такої допомоги, тобто доказів ухилення, пов`язаного з винною поведінкою відповідача, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.

За змістом ч.5 ст.1224 ЦК України лише при одночасному настанні викладених вище обставин і доведеності зазначених вище фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений судом від права на спадщину.

Оскільки у даній справі таких сукупних обставин судом не встановлено, позовна заява позивача не підлягає до задоволення.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до опису наданої правничої допомоги адвокатом Риженко Д.О. на підставі договору від 12 березня 2019 року про надання правової допомоги ОСОБА_2 витрачено: 4 години розгляду справи, визначення правової позиції; підготовки відзиву на позовну заяву - 3 години; орієнтовний час участі у судовому засіданні - 2 години.

На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордера від 12.03.2019 року на суму 6000грн.

Таким чином, враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, фактичний час участі адвоката у судовому засіданні, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню частково на суму 4700 грн., з відрахуванням суми за витрачений час зазначений на підготовку відзиву на позовну заяву, який надано у матерали справи до укладення договору на правничу допомогу з адвокатом та за підписом іншого представника.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4700 грн. (чотири тисячі сімсот грн.) судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 22.04.2019р.

Суддя