ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5116/19 Справа № 199/7961/17 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Державної казначейської служби України,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року у справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року Громадська організація «ДНПГО» звернулася до суду з позовом в інтересах члена організації ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у січні 2017 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №199/6713/14-ц про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , яким стягнуто моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., матеріальну шкоду у розмірі 15,00 грн. та 89,77 грн. судові витрати пов`язаних з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від занять.

Ухвалою Амур-Нижнодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, яка набрала чинності 25 жовтня 2017 року, визнана незаконною бездіяльність центрального органу виконавчої влади, який здійснює державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якого знаходяться виконавчі листи у справі № 199/6713/14-ц щодо невиконання даних виконавчих листів.

Позивач вважає, що оскільки відповідачем зазначені вище рішення суду на теперішній час не виконані та відповідач порушив грошове зобов`язання, то відповідно до ст. 625 ЦК України він зобов`язаний сплатити на корить ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді пені, виходячи із суми боргу - 3 104 гривень 77 копійок у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, чинної у період несплати, за весь період несплати боргу, плюс три відсоткові пункти, заподіяну матеріальну шкоду в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 55 копійок, а також моральну шкоду у сумі 30 000 гривень, та судові витрати, пов`язані з його явкою до суду.

У березні 2018 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути матеріальну шкоду у вигляді інфляційних збитків та 3% річних у сумі 560,94 грн., моральну шкоду у розмірі 45 000 грн. та судові витрати, пов`язані з явкою до суду у розмірі 481,81 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у вигляді пені виходячи із суми боргу -3 104, 77 грн. - у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, чинної у період несплати, за весь період несплати боргу, плюс три відсоткові пункти.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 560, 94 грн., у тому числі заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 460, 17 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 99, 77 грн.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна казначейська служба України, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог громадської організкації посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Також просить розглянути питання щодо закриття провадження у справі, оскільки позов подано організацією, яка не має процесуальної правоздатності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позов у цій справі в інтересах позивача подала ГО «ДНПГО», яка не має статусу юридичної особи та не має статуту. Від імені ГО «ДНПГО» скаргу підписала ОСОБА_2 як представник цієї організації.

На підтвердження правового статусу та повноважень щодо представництва інтересів позивача ГО «ДНПГО» надала суду копії таких документів: витяг з протоколу № 1 від 15 вересня 2014 року установчих зборів засновників цієї громадської організації /а.с.35/, згідно з яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вирішили створити ГО «ДНПГО» без статусу юридичної особи для здійснення представництва та захисту прав і законних социільних, економічних, творчих, культурних, екологічних, трудових та інших інтересів, які не суперечать законодавству України, цієї громадської організації та її членів у судах усіх рівнів і ланок, перед фізичними та юридичними особами, фізичними особами-підприємцями і суб`єктами владних повноважень; наказ Дніпропетровського міського управління юстиції №381 від 15 жовтня 2014 року про прийняття повідомлення про утворення ГО «ДНПГО» відповідно до статті 16 Закону України «Про громадські об`єднання» /а.с.34/; витяг з протоколу № 1 від 1 грудня 2014 року засідання Ради керівництва громадської організації стосовно вирішення питання про прийняття до лав членів ГО «ДНПГО» позивача /а.с.35 зворот/.

Кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (п.1 ст.11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація -це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частина друга та третя статті 1 вказаного Закону).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Відповідно до пунктів 3 і 7 Рекомендації СМ/Rec (2007) Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року (далі - Рекомендація) неурядові організації можуть бути як неформальними об`єднаннями або організаціями, так і об`єднаннями або організаціями, що мають статус юридичної особи. Неурядові організації, які мають статус юридичних осіб, повинні мати ту ж правоздатність, якою зазвичай користуються інші юридичні особи, і на них повинні поширюватися ті ж зобов`язання та санкції, що накладаються адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством, які, зазвичай, застосовуються до таких юридичних осіб.

З огляду на вказане правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (п.11 Рекомандації).

Права громадської організації на звернення до суду в інтересах своїх членів чи інших осіб Закон «Про громадські об`єднання» не деталізує. Відтак, такі права реалізуються відповідно до положень інших законів.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України).

ГО «ДНПГО» у цій справі діє в інтересах позивача. Стосовно самопредставництва, то ГО «ДНПГО» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (стаття 56 ЦПК України). Щодо можливості сторони брати участь у судовому процесі через представника, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частини четверта та п`ята статті 1312 Конституції України).

Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представникові, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах - фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну дієздатність. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для позивача і ГО «ДНПГО».

Позовна заява повертається, якщо її подала особа, яка не має процесуальної дієздатності, вона не підписана, її підписала особа, яка не має права її підписувати, або особа, посадове становище якої не вказано (пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд виклавши свою позицію у постанові від 13 березня 2019 року у цивільній справі №199/1478/17.

Отже, суд першої інстанції належно не дослідив питання можливості ГО «ДНПГО» представляти інтереси позивача. Таким чином, районний суд, не заливши позов без розгляду за наявності для цього підстав, допустив порушення приписів процесуального закону.

Виходячи з аналізу вказаних норм закону колегія суддів приходить до висновку, що ГО «ДНПГО» не може бути представником позивача у даному випадку, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та позов поданий ГО «ДНПГО» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 - залишенню без розгляду.

Враховуючи, що судовий збір не сплачується при подані даного позову у справі та керуючись нормами ст.141 ЦПК України сплачений судовий збір у розмірі 2 114, 40 грн. за подання апеляційної скарги підлягаю компенсації Державній казначейській службі України за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 257, 367, 374, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року - скасувати.

Позов Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади - залишити без розгляду.

Компенсувати Державній казначейській службі України за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2 114, 40 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров