ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/622/19 Справа № 648/3292/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місто Київ, вул. Грушевського, 1Д) матеріальну шкоду у розмірі 168337,89 грн. (сто шістдесят вісім тисяч триста тридцять сім грн. 89 коп.)

У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () в рахунок повернення витрат зі сплати судового збору 2525,07 грн.(дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять грн. 07 коп.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року по справі №648/3292/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовити у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,що 29 липня 2013 року близько 8 год. 50 хв. на автодорозі Херсон-Каховка-Генічеськ поблизу с. Токарівка, Білозерського району, Херсонської області сталося зіткнення автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Міцубісі Ланцер», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажири автомобіля «Фольцваген» отримали тілесні ушкодження.

Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою старшого слідчого СВ Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001577 від 29 липня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.33-34).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову у порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 779600, власником автомобіля «Фольцваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 7).

Установлено також, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед» згідно із полісом № АС/2697877. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак листом від 19 листопада 2014 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед» відмовило ПАТ КБ «Приватбанк» у виплаті страхового відшкодування, оскільки банком не надано постанову суду про визнання винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля Міцубісі Ланцер ОСОБА_1, а із наданих документів не можливо встановити винну особу (а.с.8).

Згідно зі звітом № 75 про оцінку автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, складеного 14 липня 2014 року ДП Українського експертного центру «Експерт-Сервіс Авто» в м. Херсоні на підставі заяви ЕК ТОВ «Укравтоекспертиза», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 168337,89 грн. (а.с.39-58)

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч.1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

Наявність або відсутність вини встановлюється на підставі доказів.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № 6111-16 у цій цивільній справі, призначеної ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року, у зазначеній дорожній обстановці дії водія Міцубісі Ланцер, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 із забезпечення безпеки руху регламентовано вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору для водія автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 у зазначеній дорожній ситуації виникла небезпека для руху з моменту об'єктивного виявлення ним зустрічного автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер НОМЕР_2, який почав переміщення в напрямку смуги руху автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, у некерованому стані. Дії водія автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 при виникненні небезпеки для руху регламентовано вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 з моменту виникнення для нього небезпеки для руху, створеної діями водія автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 перебував у стані аварійної обстановки і у його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б могли з технічної точки зору перебувати у причинному зв'язку з ДТП не вбачається. Ураховуючи обставини ДТП, які містяться в наданих матеріалах цивільної справи, технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем Фольцваген Кадді, державний номер НОМЕР_1, визначалась однобічними діями водія автомобіля Міцубісі Ланцер, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 Втрата контролю за керованістю автомобілем Міцубісі Ланцер державний номер НОМЕР_2, свідчить про невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з ДТП (а.с.220-225).

За правилом ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідальність за відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії джерела підвищеної небезпеки лежить на ОСОБА_1

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив правила територіальної підсудності, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідачем особисто 13 жовтня 2015 року було надано до Білозерського районного суду Херсонської області заяву в якій останній просив вказану цивільну справу передати на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 85 т.1).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини саме ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В. Свистунова