ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3648/19 Справа № 178/194/18 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору від 25 січня 2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2400 грн. Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Однак, ОСОБА_1 належним чином не виконувала передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 50832,73 грн., яка складається з: 2670,65 грн. заборгованості за кредитом, 41581,81 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3683,47 грн. за пенею та комісією, штрафи 500 грн, 2396,80 грн.

Оскільки, відповідачка не виконує взятих на себе зобов'язань, позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості.

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року задоволено частково позовні вимоги Банку та стягнуто на його користь з відповідачки кредитну заборгованість 6 354,12 грн., з яких 2 670,65 заборгованість за кредитом та 3 683,47 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 всупереч вимог ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за: кредитом - 2670,65 грн, відсотками за користування кредитом - 41581,81 грн, пенею та комісією - 3683,47 грн, штрафи - 500 грн, 2396,80 грн., а всього 50832,73 грн.. При цьому, судом першої інстанції було стягнуто заборгованість лише за кредитом, пенею та комісією. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, суд виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень щодо направлення та отримання відповідачкою повідомлення про зміну процентної ставки. Що ж стосується штрафних санкцій, - то судом було стягнуто лише заборгованість за пенею та комісією, а в стягненні штрафів відмовлено, оскільки чинним законодавством подвійне стягнення не допускається.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом і в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розрахунок заборгованості по кредиту проведено у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідачки складають між сторонами договір про надання банківських послуг та з врахуванням сплачених щомісячних платежів. При цьому, апелянт вказує, що правильність проведення розрахунку позивачем відповідачка належними та допустимими доказами не спростувала, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що 25 січня 2010 року між сторонами укладено договір б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження вказаних обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію заяви позичальника, яка містить підпис останнього.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

В зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою взятих кредитних зобов'язань, згідно наданого Банком розрахунку у неї виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2017 року становить 50832,73 грн., з яких: 2670,65 грн. - заборгованість за кредитом, 41581,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3683,47 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи - 500 грн. (фіксована частина), - 2396,80 грн. (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку та стягуючи на його користь з відповідачки заборгованість за кредитом, пенею та комісією, суд першої інстанції виходив з невиконанням останньою взятих на себе кредитних зобов'язань.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись із вказаними висновком суду та вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення пені та комісії скасувати, відмовивши в задоволенні вказаних вимог, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Стягнення суми в якій об'єднанні пеня та комісія в даному випадку не може бути застосовано, оскільки за кожний із цих вимог нараховуються окремо відповідні суми.

Позивач свої позовні вимоги під час розгляду справи в суді першої інстанції не уточнював та не надав відповідного розрахунку по цим вимогам, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, суд виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень щодо направлення та отримання відповідачкою повідомлення про зміну процентної ставки.

З таким, висновком погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст. 526, 527, 30 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положенням ст. 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Із Заяви позичальника ОСОБА_1 від від 25 січня 2010 року слідує, що на момент укладення договору сторонами погоджено процентну ставку у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30% річних.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з моменту укладення кредитного договору №б/н від 25 січня 2010 року та до 31 серпня 2014 року діяла процентна ставка у розмірі 30,00% річних (2,5% на місяць).

З 01 вересня 2014 року розмір відсоткової ставки збільшився до 34,80%.

За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону України від 01 грудня 2005 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин та укладання кредитного договору 25 січня 2010 року, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

За змістом наведеної правової норми в будь-якому випадку зміни відсоткової ставки за кредитним договором, в тому числі й за наявності в договорі відповідних умов, банк зобов'язаний повідомити про це позичальника, а при невиконанні такого обов'язку не вправі нараховувати змінену відсоткову ставку.

Матеріали справи не містять доказів зміни розміру відсоткової ставки, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості по відсоткам в зв'язку з їх недоведеність та за безпідставністю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення пені та комісії - скасуванню, а в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" пені та комісії - скасувати та у задоволенні цих вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитом та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко