ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/4229/18
Номер провадження: №22-ц/819/654/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Под»ячевої І.Д. від 15 січня 2019 рокуу справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 11 лютого 2011 року між банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала і станом на 31.08.2018 року за нею рахується заборгованість у розмірі 189249,66 грн., з яких 2641,27 грн заборгованість за кредитом, 180788,28 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 5820,11 грн заборгованість за пенею та комісією і посилаючись на виключне право позивача пред»являти вимоги про стягнення суми заборгованості як у повному розмірі, так і частково, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку частково заборгованість за договором у загальному розмірі 110704,69 грн, яка складаєтьсяіз заборгованості за кредитом у розмірі 2641,27 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 10.05.2012 по 29.01.2018 року у розмірі 108063,42 грн.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне зясування фактичних обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що 11 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», із анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та бажанням відкрити депозитний рахунок у Банку (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що будь-якого іншого договору у цей же день сторонами не укладалося.

Приймаючи до уваги, що відповідно до положень ст.ст.11, 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов»язаних із невчиненням ним процесуальних дій, у тому числі і щодо надання належних та достовірних доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, з огляду на те, що на виконання ухвали про витребування доказів позивач надав суду тільки анкету-заяву відповідача від 11.02.2011 року про оформлення депозитного рахунку (а.с.90, 97), суд першої інстанції дав належну оцінку відсутності достовірних доказів в обгрунтування посилань Банку у позовній заяві про укладення 11.02.2011 року кредитного договору б/н та видачу відповідачу кредитної картки, як і відсутність доказів щодо досягнення сторонами домовленості відносно істотних умовах кредитного договору.

Отже, що за відсутності інших належних та достовірних доказів в обгрунтування тверджень позивача про укладення між сторонами саме кредитного договору, наданий у якості доказу розрахунок заборгованості ОСОБА_2 та нарахування їй процентів за користування грошовими коштами у кредитних правовідносинах є недостатнім для встановлення тих фактичних обставин, на виникнення яких посилається позивач.

Крім того, суд вірно звернув увагу на те, що грошові кошти вносились відповідачем на депозитну картку востаннє у 2013 році, у той час як з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.02.2011 року б/н позивач звернувся тільки 29.10.2018 року (а.с.5), при цьому під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а.с.116).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Вирішуючи спір, суд врахував підпункти 2.1.1.12.3 та 2.1.1.12.4 Умов і правил надання банківських послуг, якими передбачено, що погашення кредиту поповнення карткового рахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору.

Строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках із встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафта, який виник по таких картах, наведені в памятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту. У випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Отже, з огляду на те, що відповідачем останню операцію за карткою було здійснено у грудні 2012 року, декілька операцій здійснювалось у 2013 році, а позов подано у жовтні 2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові за пропуском строку позовної давності.

Оскільки рішення суду першої інстанції грунтується на нормах матеріального та процесуального права та наданих сторонами доказах, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і вважає необхідним апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областівід 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 15 квітня 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1