Ухвала

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 523/15574/17

провадження № 61-6921ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2018 року залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_5

на дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області (перший Суворовський ВДВС м. Одеси ГТУЮ у Одеській області) Міхновича М. О. задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ у Одеській області Міхновича М. О.

Зобов'язано державного виконавця ВДВС м. Одеси ГТУЮ у Одеській області Міхновича М. О. - вчинити дії щодо зупинення вчинення виконавчих дій

у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 523/15764/16-ц, виданим Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 3 тис. доларів США, що еквівалентно 80 940 грн.

01 квітня 2019 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу, у якій представник заявника просить ухвалу Суворовського районного суду

м. Одеси від 19 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірними дії державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Міхновича М. О. та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 3 тис. доларів США, що еквівалентно

80 940 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников