Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 522/13292/16-ц

провадження № 61-31140св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Загороднюка В. І. від 03 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сєвєрова Є. С., Таварткіладзе О. М. від 16 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2015 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір, за умовами якого сторони домовилися укласти договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. З метою виконання зобов'язань за попереднім договором він передав, а відповідач отримав попередню оплату в рахунок суми за основним договором у розмірі 2 000 дол. США. Відповідач зобов'язався повернути вказану суму у випадку, коли угода не відбудеться. Оскільки основні договори укладені не були, а вони довідалися, що власником квартири є інша особа, позивач вважає, що у відповідача виник обов'язок повернути грошові кошти одержані як попередня оплата за попереднім договором у рахунок суми за основними договорами як авансової суми.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно повернути вказані кошти, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 49 713,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 49 713,20 грн як повернення попередньої оплати (авансу) сплаченого в рахунок суми за основним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки договору купівлі-продажу квартир за формою і змістом, встановленими цивільним законодавством, між сторонами укладено не було, то отримана 18 грудня 2015 року ОСОБА_6 від ОСОБА_4 сума у розмірі 2 000 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 49 713,20 грн, є авансом, який підлягає поверненню позивачу в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2016 року змінено та резолютивну частину рішення викладено в такій редакції: позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 49 713,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_6 не був власником квартир, які за умовами договору 18 грудня 2015 року мав продати ОСОБА_4, і не мав належних повноважень на їх відчуження, то отримані ним у позивача 2 000 дол. США є безпідставно набутим майном, а тому в силу вимог статті 1212 ЦК України зобов'язаний їх повернути.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано справу № 522/13292/16-ц із Приморського районного суду м. Одеси.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не визначили правову природу переданих коштів, які в силу вимог статті 570 ЦК України є завдатком. Крім того, не надали належної оцінки доводам відповідача про те, що саме позивач відмовився укладати договір купівлі-продажу у зв'язку зі змінами обставин, а саме, крадіжкою його майна, а відтак відповідно до частини першої статі 571 ЦК України передані позивачем кошти в якості завдатку не підлягають поверненню. Крім того, апеляційний суд не врахував, що відповідач мав повноваження на представництво інтересів ОСОБА_7, як власника спірних квартир, та на укладення договору завдатку.

Доводи особи, які подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення апеляційного суду, просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 18 грудня 2015 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 2 000 дол. США з метою придбання у нього квартир АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, на підтвердження чого була написана розписка.

Власником квартир АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 є ОСОБА_7

У матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_7 в установленому законом порядку уповноважувала ОСОБА_6 на відчуження належних їй квартир.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 81 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів укладання з позивачем попереднього договору купівлі-продажу, договору купівлі-продажу спірних квартир і повернення йому грошових коштів, а тому висновок суду про стягнення коштів на користь позивача є правильним.

Доводи касаційної скарги про відсутність підстав для повернення грошових коштів є неспроможними, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило