Справа № 203/1098/19
УХВАЛА

05 квітня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права проживання та користування квартирою, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалами суду від 28.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху, а також відмовлено в задоволенні поданої разом із позовом заяви про його забезпечення.

На виконання ухвали суду від 28.03.2019 року про залишення позову без руху позивачкою 03.04.2019 року було надано квитанцію про доплату судового збору, а також повторно подану заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони на квартиру АДРЕСА_1, заборони здійснення будь-яких дій щодо розпорядження квартирою у будь-який спосіб, у т.ч. виносити рішення, розпорядження, ордери або будь-які інші документи, на підставі яких спірне житло буде надано для користування або у власність до вирішення справи по суті.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову визначені в ст.150 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, а також підстави предявлення останнього та заявлені позовні вимоги, додані до заяви письмові докази, суд враховує наступне.

В своєму позові позивачка просила визнати за нею право проживання та користування квартирою №60 по пр.Олександра Поля,76 в м.Дніпрі, посилаючись на набуття такого права у передбаченому законом порядку.

Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивачки посилався на те, що на сайті Дніпровської міської ради розміщено проект рішення про виділення спірної квартири в користування іншим особам. А тому, наявні підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо розпорядження цією квартирою, оскільки невжиття відповідних заходів утруднить виконання рішення та відновлення прав позивачки.

Виходячи із доданого до заяви роздруківки з сайту Дніпровської міської ради проект рішення виконкому міської ради про передачу квартири АДРЕСА_1 в користування іншим особам та видачу ордеру вбачається, що останній було підготовлено та розміщено 07.02.2019 року.

Поряд з цим, суд враховує, що згідно вимог ст.58 ЖК України ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення.

Згідно штампу у паспорті позивачки, копія якого долучена до позову, позивачку Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 24.09.2018 року було зареєстровано в зазначеній квартирі. А 30.09.2018 року між балансоутримувачем будинку в особі КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради та позивачкою було укладено договір найму квартири.

Таким чином, із наявних матеріалів справи вбачається, що уповноваженими відповідачем органами, після розміщення вказаного вище проекту рішення виконкому міської ради, позивачку було зареєстровано в квартирі та укладено з нею договір найму.

Будь-яких доказів щодо оспорювання відповідачем права позивачки користування квартирою, предявлення вимог про її виселення, зняття реєстрації, надані до суду позивачкою матеріали не містять.

Крім того, суд враховує, що невжиття запропонованих стороною позивача заходів забезпечення позову не призведе до ускладнення або неможливості виконання судового рішення, з огляду на обраний позивачкою спосіб захисту оспорюваного права у вигляді визнання права користування квартирою.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що запропоновані заходи забезпечення позову не є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами та необхідність їх застосування не доведена позивачкою належними доказами.

В звязку з цим, в задоволенні заяви представника позивачки про забезпечення позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.136,149,150,152,153,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак