Провадження № 22-ц/4808/587/19
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.

за участю представника апелянта адвоката Мушинського В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2019 року в складі судді Шамотайла О.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальність «ТрансКомСервісплюс» про стягнення авансового внеску, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальність «ТрансКомСервісплюс» про стягнення авансового внеску.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 03 липня 2007 року між нею та ТОВ «ТрансКомСервісплюс» було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01, умовами якого, з урахуванням договору про внесення змін, було передбачено зобов`язання укласти і належним чином оформити в майбутньому, але не пізніше 31 грудня 2009 року, договір купівлі-продажу квартири № 1 , загальною проектною площею 57,92 кв.м. та квартири №2 , загальною проектною площею 36,79 кв.м. на першому поверсі в будинку за проектним номером АДРЕСА_3. Вартість нерухомого майна сторони визначили у розмірі 40 773,70 грн, виходячи із 430,51 грн за один квадратний метр.

Оплату в розмірі 40 773,70 грн вона сплатила у касу ТОВ «ТрансКомСервісплюс» у 2007 році, таким чином зобов`язання виконала, однак основний договір купівлі-продажу з нею укладено не було.

Посилаючись на те, що внесена нею сума в розмірі 40 773,70 грн є авансом, просила стягнути з ТОВ «ТрансКомСервісплюс» на її користь авансовий внесок в розмірі 40 773,70 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції погодився з її позицією, що зобов`язання, які встановлені попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01 від 03 липня 2007 року припинені.

Тобто, в зв`язку з припиненням попереднього договору, припинено первісне зобов`язання - оформити в майбутньому договір купівлі-продажу нерухомого майна. В зв`язку з припиненням первісного зобов`язання припиняються і інші зобов`язання, які є похідними від первісного зобов`язання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона просила застосувати наслідки припинення попереднього договору (припинення первісного зобов`язання) - повернення сплачених коштів.

Вважає, що основний договір купівлі-продажу квартири між нею та відповідачем укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, а тому внесена в касу ТОВ «ТрансКомСервісплюс» грошова сума в розмірі 40 773,70 грн є авансом, а отже підлягає поверненню.

Вказує, що вона звернулася з вимогою до відповідача про укладення основного договору купівлі-продажу квартири у листопада 2017 року, оскільки дізналася про присвоєння поштової адреси будинку у якому вона мала придбати квартиру.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України сторонами не подавався.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Представник ТОВ «ТрансКомСервісплюс» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлявся, зокрема за адресами: АДРЕСА_4 (адреса вказана у попередньому договорі купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01 від 03 липня 2007 року), АДРЕСА_5 ( адреса з відкритих джерел у мережі Інтернет), площа Арсенальна 1Б, м. Київ (місцезнаходження ТОВ «ТрансКомСервісплюс» згідно даних ЄДРПОУ), однак поштові повідомлення поверталися назад до суду з різних причин.

22 квітня 2019 року на веб-сайті Івано-Франківського апеляційного суду було розміщено повідомлення про виклик представника ТОВ «ТрансКомСервісплюс» в судове засідання.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутності представника ТОВ «ТрансКомСервісплюс» на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не звернулася до відповідача із вимогою про укладення основного договору у строки (у термін) встановлені попереднім договором і змінами до нього, не звернулася у ці строки до суду, і основний договір не був укладений, то зобов`язання, які були встановлені попереднім договором, є припиненими.

Проте колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ТрансКомСервісплюс» було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Дорошенко О.В., за умовами якого сторони зобов`язувалися в майбутньому, але не пізніше 31 грудня 2008 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), а саме: квартири №1 , загальною проектною площею 80,47 кв.м. в будинку за проектним номером АДРЕСА_3 , вартість 40 779,70 грн, що в еквіваленті становить 8 074 долари США (а.с. 6-7).

30 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ТрансКомСервісплюс» було укладено договір про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Дорошенко О.В., за умовами якого сторони змінили строк укладення основного договору до 31 грудня 2009 року, визначили нерухомим майном квартиру № 1 , загальною проектною площею 57,92 кв.м. та квартиру №2 , загальною проектною площею 36,79 кв.м. на першому поверсі в будинку за проектним номером АДРЕСА_3 та визначили ціну нерухомого майна у розмірі 40 773,70 грн, виходячи із 430,51 грн за один квадратний метр (а.с. 8).

Згідно пункту 4.1 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01 до підписання цього попереднього договору ОСОБА_1 сплатила ТОВ «ТрансКомСервісплюс» повну вартість квартири, а саме 40 773,70 грн.

На виконання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01, згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №24 від 16 квітня 2007 року, №66 від 22 червня 2007 року, №68 від 30 червня 2007 року ОСОБА_1 внесла через касу ТОВ «ТрансКомСервісплюс» грошові кошти в сумі 29 077,90 грн, в сумі 7 000,00 грн та в сумі 4 695,80 грн відповідно, як попередню оплату за квартиру (а.с. 9).

Відповідно до пункту 4.3.1 попереднього договору у випадку виникнення обставин, що унеможливлюють укладення основного договору купівлі-продажу продавцем, останній зобов`язаний повідомити про це покупця протягом 20-ти днів з часу виникнення вказаних обставин. При цьому сума коштів гарантійного внеску отримана за даним попереднім договором підлягає поверненню покупцю протягом 30 днів з моменту вимоги, а також підлягають відшкодуванню продавцем суми збитків, що підтверджуються документально.

ОСОБА_1 зверталася із вимогою укласти основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте, відповідно до корінця поштового відправлення зазначена вимога повернулася позивачу у зв`язку із не знаходженням відповідача за місцем реєстрації. Як вбачається із поштового конверта дата відправлення 16 листопада 2017 року (а.с. 10-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2019 року спірна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2019 року спірна квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_4

Таким чином, у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі продажу сторонами укладено не було.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року за наслідками розгляду справи № 754/9154/16-ц.

Умовами попереднього договору купівлі-продажу майна №10-10/01 від 03 липня 2007 року, який укладений між ТОВ «ТрансКомСервісплюс» та ОСОБА_1 , з урахуванням договору про внесення змін до попереднього договору, визначено строк укладення основного договору «не пізніше ніж 31 грудня 2009 року».

Основний договір купівлі-продажу квартири № 1 та квартири №2 за проектним номером АДРЕСА_3 так і не було укладено.

Встановлено, що в рахунок оплати вартості квартири за попереднім договором ОСОБА_1 сплатила ТОВ «ТрансКомСервісплюс» 40 773,70 грн.

Оскільки між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу, а вони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, то передана відповідачу грошова сума у розмірі 40 773,70 грн є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвали нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволити та стягнути з ТОВ «ТрансКомСервісплюс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01 від 03 липня 2007 року в розмірі 40 773,70 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України з ТОВ «ТрансКомСервісплюс» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн та подання апеляційної скарги в розмірі 960,00 грн, а разом 1 600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2019 року скасувати та ухвали нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальність «ТрансКомСервісплюс» про стягнення авансового внеску задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальність «ТрансКомСервісплюс» (площа Арсенальна, 1Б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна №10-10/01 від 03 липня 2007 року в розмірі 40 773,70 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальність «ТрансКомСервісплюс» (площа Арсенальна, 1Б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта