17.04.2019 Справа № 756/2154/17
Номер справи 756/2154/17
Номер провадження 2/756/566/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Хоменко І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення коштів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та з урахуванням уточнення від 10.09.2018 просив судзобов'язати відповідача примусово виконати за вчиненим публічним правочином № 3, а саме виконання відповідачем цивільних обов'язків та господарських зобов'язань за повним циклом виробничо - торговельно - збутової операції з перебігом права власності на товар, за законом, у порядку і за правилами торгівлі на місцевому споживчому ринку товарів, робіт та послуг, а також відтворити в натурі порушені майнові права позивача, за законом: допоставити, недостаючу частину товару за публічним правочином № 3, дошку дубову за параметрами - 25 х 120 х 3000 (мм), обсягом - 0,5 м3, обумовленої і належної якості у місці виконання правочину, у термін визначений судом за законом; передати позивачу - споживачу товар, за публічним правочином № 3, з параметрами і обсягом - дошка дубова - 50 х 200 х 3000 (мм) - 0,7 м3; - дошка дубова - 25 х 120 х 3000 (мм) - 0,5 м3 у місці виконання правочину, у термін визначений судом за законом; відтворити правостворюючі, товарно - транспортні і платіжні (право власності на майно - вартістю 2 000,00 грн) документи з права власності на товар за вчиненим публічним правочином № 3 та передати їх позивачу - споживачу одночасно з товаром, за актом, у місці виконання правочину, у термін визначений судом за законом.

Окрім того, позивач просить визнати наявність юридичної, економічної та правової відповідальності відповідача - фізичної особи-підприємця - суб'єкта господарювання - правопорушника, винного за свідоме і умисне неналежне виконання, прострочення виконання, невиконання і одноособову відмову від виконання цивільних обов'язків і господарських зобов'язань, змісту та умов за вчиненим публічним правочином № 3. Застосувати проти відповідача - фізичної особи - підприємця - суб'єкта господарювання - правопорушника, штрафних санкцій, як засобу гарантування захисту порушених прав та законних економічних інтересів позивача - нарахування неустойки - пені у розмірі 3% за термін, що минув з 18.12.2012 до 01.01.2019, 2 208 днів у розмірі 132 480,00 грн, за котрим винна сторона прострочила виконання зобов'язань на суму 2 000,00 грн, та пені у розмірі 1%, що становить 44 160,00 грн.

Додатково позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 19 200,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що між ним та відповідачем 15.08.2012 в усному порядку укладено Договір № 01/02, який передбачав вчинення низки публічних правочинів між сторонами, з купівлі-продажу (реалізації) пиломатеріалів, які загалом мають ознаки неподільної речі (комплекту) і які не можна поділити без втрати їх цільового призначення для використання їх у подальшому позивачем при будівництві і монтажу з них дерев'яного, збірно - панельного, нестаціонарного, двоповерхового будинку, за розмірами 4,50 X 9,00 метрів у площині та 6,00 метрів заввишки для особистих потреб і за особистим проектом позивача.

18 грудня 2012 року між сторонами був вчинений юридичний факт, оскільки відбувся та почав виконуватись публічний, усний, реальний, строковий, платний, каузальний правочин № 3 з купівлі-продажу (реалізації) пиломатеріалів власного виробництва і з власної деревини відповідача - дошки дубової, складової частини публічного Договору № 01/02.

Правочин № 3 з травня місяця 2012 року планувався позивачем та був узгоджений відповідачем за акцептованими ним параметрами, обсягом, в асортименті та за визначеною ціною дошки дубової 1 700,00 грн/м3.

Загалом, вартість замовленої товарної продукції за правочином № 3 складала - 1,2 м3 х 1 700 грн/м3 - 2 000,00 грн. Оплата товару за правочином № 3 була здійснена позивачем у формі 100 % попередньої сплати (авансу) готівковими коштами у сумі 2 000,00 грн.

Розрахункові документи на всю реалізовану товарну продукцію власного виробництва відповідач позивачу не надав, чим порушив його право власності.

Окрім того, необхідної продукції на складі відібрати не виявилось можливим з причини їх невідповідності обумовленим та чинним стандартам. Відповідач надав усну обіцянку позивачу, що він у найближчий час докупить недостаючу частину товару за правочином № 3, проте до цього часу свої обов'язки за Договором не виконав та сплачені грошові кошти також не повернув.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків, позивач нараховує неустойку, а саме пеню у розмірі 3% за термін, що минув з 18.12.2012 до 01.01.2019 (2 208 днів) у розмірі 132 480,00 грн, та пеню у розмірі 1%, що становить 44 160,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року відкрито провадження за вищевказаним позовом.

У липні 2018 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву про закриття провадження у справі в порядку ст. 255 ЦПК України. Свою заяву відповідач мотивує тим, що у період з 2015 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 39 разів звертався до Оболонського районного суду м. Києва з різними позовними та іншими вимогами до відповідача ОСОБА_3, які розглядалися 13-ма різними складами суду і які були з одним і тим самим предметом та з тих самих підстав. Більше того, позивач ОСОБА_1 одночасно подав до Оболонського районного суду м. Києва 4 повністю аналогічних позови до того ж самого відповідача, тобто до ОСОБА_3 та з тим самим предметом та з тих самих підстав, на яких на даний час в Оболонському районному суді м. Києва 4-ма різними складами суду відкриті провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року відповідачу відмовлено у задоволенні заяви про закриття провадження.

У судовому засіданні 01 квітня 2019 року позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити, посилаючись на викладені в уточненій позовній заяві обставини.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, пояснював, що між сторонами існує спір стосовно Договору оренди приміщення, наданого СПД ОСОБА_3 ОСОБА_1 Спір на даний час розглядається в суді.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом відповідач дійсно зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію № 359640. (а.с.21).

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом не встановлено наявності між сторонами договірних зобов'язань щодо виконання робіт, про які зазначає позивач та порушення прав позивача як сторони договору та споживача послуг. Додані до позовів розрахунки не містять конкретної інформації щодо виду робіт, їх вартості, замовника та виконавця, отже не містять інформацію щодо предмета доказування (а.с.22). Дані записи суд вважає неналежними та недопустимими доказами на підтвердження укладеної угоди або здійснення фінансових розрахунків, оскільки вони виконані особисто позивачем без затвердження відповідача.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем його прав як споживача суд вважає необхідним зазначити наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини, які виникли між виконавцем послуг та їх споживачем, при цьому виконавець повинен бути суб'єктом господарювання.

З матеріалів справи суду не вдається встановити, що відповідач ОСОБА_3, укладаючи зазначений договір, діяв як суб'єкт господарювання (суб'єкт підприємницької діяльності) чи його уповноважена особа, а не як фізична особа. Отже, за відсутності належних доказів на підтвердження даної обставини положення Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно ст. 16 ЦК України суд застосовує способи захисту цивільних прав визначенні договором або законом. За наведених обставин визначені способи захисту позивача не відповідають фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач виготовить дубовий матеріал (дубову дошку). Він йому сплатив аванс, однак взяті зобов'язання відповідач не виконав. Позивач зазначав, що дошка замовлялася для будівництва пірамідальної криши, однак обставини, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, як і відсутні належні та допустимі докази стосовно того, що сторони в належній формі досягли згоди стосовно усіх істотних умов договору.

На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 15, 60, 202, 626, 628 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 12, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2019 року.

Суддя: Н.О. Яценко