ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/703/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Герман Я.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Федіної А. В., повний текст якого складено 29 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Обґрунтовувала вимоги тим, що 28.10.1989 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, під час якого у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одруження з відповідачем виявилось невдалим у зв`язку з різними поглядами на побудову сімейних стосунків, що в результаті призвело до неможливості подальшого збереження шлюбу. Крім того, вказувала, що відповідач нехтує сімейними цінностями, створює конфлікти та сварки, псує морально-психологічну атмосферу в сім`ї та спричиняє їй душевні страждання, застосовує фізичне насильство, зловживає спиртними напоями. З січня 2019 року вони не підтримують між собою шлюбних відносин та проживають окремо.

Враховуючи викладене просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30. Після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_4 .

На вказану позовну заяву відповідач подав відзив, в якому позов не визнав, вказував на те, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, а доводи позивача є надуманими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому просив надати їм строк для примирення.

Ухвалами Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 та 27 березня 2019 року в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення відмовлено.

Провадження №22-ц/822/542/19 Категорія 49

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 березня 2019 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт зловживання відповідачем алкогольними напоями та застосування до позивача фізичного та психологічного насильства протягом тривалого часу підтверджено матеріалами справи та показами свідків, які допитувались в суді першої інстанції, зокрема донькою сторін ОСОБА_5 та свекрухою доньки ОСОБА_6 Крім того, наполягання позивача на розірванні шлюбу та неприпустимість до примушування до шлюбу переконало суд першої інстанції про те, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а шлюб необхідно розірвати.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, яке полягає у невідповідності висновків суду обставинам справи, неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що судом не враховано тієї обставини, що відповідач бажає примиритися з позивачем, а суд безпідставно відмовив йому у клопотаннях про надання строку для примирення. Зазначає, що свідки, які давали покази, не могли пояснити суду, коли саме відповідач застосовував насильство відносно позивача, покази свідків не містять достатньо даних, які б підтверджували, що відповідач веде себе некоректно по відношенню до своєї дружини, дані покази не відповідають дійсності.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 28 жовтня 1989 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30.

Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Подружнє життя між сторонами не склалося через істотну суперечність в поглядах на взаємовідносини між подружжям, відсутність згоди відповідача на необхідність побудови сімейних відносин на засадах рівності, поваги, взаємної допомоги, підтримки та довіри. Взаємні обставини спільного проживання стали обтяжливими через постійні сварки та непорозуміння.

Так, ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За приписами ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи обставини справи, покази свідків, які підтвердили факт зловживання відповідачем алкогольними напоями та застосування до позивачки фізичного та психологічного насильства протягом тривалого періоду часу, що навіть не є вирішальним внаслідок неприпустимості примушування до шлюбу, коли позивач наполягає на його розірванні, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

За обставинами справи, відсутності спроб на примирення з боку відповідача з часу пред`явлення позову та його поведінки в судовому засіданні застосування ст.111 СК України та надання подружжю строку на примирення є недоцільним та порушить права позивача на свободу, яка категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем.

Вирішуючи наявний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі та зробив правильний висновок про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи / Н.К. Височанська, А.І. Владичан/