Провадження № 22-ц/801/1161/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 рокуСправа № 127/32768/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши за прави-лами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових за-сідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 04 березня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Вінниці за головування судді Дернової В.В.,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват-банк» ( далі - АТ КБ «Приватбанк» ) звернулося у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборго-ваності, посилаючись на наступні обставини. З метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 14 січня 2015 року підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана відповідачкою заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіж-ною карткою, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.pri-vatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www. privat-bank.ua, складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у зая-ві. При укладенні договору відповідачка згідно його підпунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картки на дотримання підпункту 2.1.1.5.7 договору зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в ме-жах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. Одночас-но із свідченням про приєднання ОСОБА_1 до договору банку в цілому, дія договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором при-єднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднан-ня другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не мо-же запропонувати свої умови договору. Тобто, в даному випадку зміст кредит-ного договору зафіксований у кількох документах: заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Та-рифах банку. Між банком та позичальницею договір укладений у письмовій формі.

Укладення договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`яз-ковими згідно з актами цивільного законодавства.

Позичальниця ОСОБА_1 не надавала банку своєчасно кошти для пога-шення заборгованості за взятими нею борговими зобов`язаннями, за кредитом та відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або ін-ша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а по-зичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися на-лежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною першою статті 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язан-ня є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення отрима-ного кредиту, сплати відсотків згідно з умовами договору належним чином не виконувала, станом на 15 листопада 2018 року у неї утворилася заборгованість у сумі 18617,80 гривень, яка складається з: 3030,57 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 8113,82 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6110,66 гривень - заборгованість з пені, 500,00 гривень - штраф ( фік-сована частина ), 862,75 гривні - штраф ( процентна складова). У зв`язку з ухи-лянням відповідачки від добросовісного виконання власних зобов`язань і непо-гашенням наявної заборгованості банк просив суд позов задоволити та стягнути на свою користь кошти з відповідачки у справі ( а. с. 2-4 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2019 року позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2015 року № б/н у розмірі 6244,10 гривні, з яких 3030,57 гривень - заборгованість за кредитом ( тіло кредиту ), 91,48 гривня - заборгованість по процентах за корис-тування кредитними коштами, 3122,05 гривні - неустойка. В іншій частині по-зовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір у розмірі 590,27 гривень ( а. с. 42-43 ).

Не погоджуючись з ухваленим 04 березня 2019 року рішенням суду першої інстанції, представник банку Крилова О.Л. оскаржує його в апеляційному по-рядку в частині незадоволених вимог по стягненню заборгованості за процента-ми, у цій частині просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задо-волення позову щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Скаржниця не згідна з рішенням суду в оскаржуваній частині, вважає його ухваленим з пору-шенням норм матеріального і процесуального права, за не повного, не всебічно-го дослідження усіх обставин справи, за невідповідності висновків суду обста-винам справи ( а. с. 45-47 ).

Ухвалою апеляційного суду від 03 травня 2019 року ( а. с. 60 ) представнику АТ КБ «Приватбанк» Криловій О.Л. поновлений процесуальний строк на апеля-ційне оскарження рішення суду першої інстанції від 04 березня 2019 року.

Відзив відповідачки ОСОБА_1 на апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» Крилової О.Л. у суд апеляційної інстанції не надійшов.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча завчасно повідомле-ні у встановленому порядку про день, місце, час вирішення справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, додані до матеріалів справи. Будь-яких заяв від них щодо відкладення за поваж-них причин розгляду справи не надходило. Враховуючи вказані об`єктивні об-ставини, у відповідності з нормами статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження рішення су-ду першої інстанції у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове за-сідання з невідомих причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задо-воленню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є правильним, обгрунтованим, справедливим.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільни-ми в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з вра-хуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 14 січня 2015 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку, підпи-сала заяву № б/н, якою виявила бажання отримати в кредит кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за ко-ристування кредитом у розмірі 34,80% на рік ( 2,9% на місяць ), з 01 квітня 2015 року - 43,20% на рік ( 3,6% на місяць ), з розрахунку 360 днів у році на суму за-лишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається з анкети-за-яви позичальниці, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універ-сальна, 55 днів пільгового періоду», Умов і Правил надання банківських по-слуг. Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання за умовами дійсного правочину, через що станом на 15 листопада 2018 року у неї утвори-лася заборгованість за кредитом у розмірі 18 617,80 гривень. Своїми діями ОСОБА_1 порушила права кредитора, тому ці права підлягають судовому захисту.

Задовольняючи частково позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції, посилаючись на норми статті 536 ЦК України, зазначив, що за розрахунком заборгованості ста-ном на 15 листопада 2018 року по тілу кредиту за кредитним договором від 14 січня 2015 року № б/н до 01 листопада 2016 року було нараховано проценти в сумі 91,48 гривні. Починаючи з 01 листопада 2016 року роценти нараховува-лися на базу, до якої включено не лише тіло кредиту, а й нараховані відсотки. Відбувалася так звана «капіталізація» процентів на неустойку ( пеню ) шляхом збільшення розміру витраченого кредитного ліміту на суму нарахованих про-центів та пені. Ця ситуація мала місце з 01 листопада 2016 року до 15 листопада 2018 року.

Суд першої інстанції зазначив, що таке нарахування заборгованості за кре-дитним договором не відповідає чинному законодавству, зокрема нормам час-тини другої статті 550 ЦК України, тому в цій частині позов АТ КБ «Приват-банк» задоволенню не підлягає, розрахунок заборгованості за процентами за пе-ріод з 01 листопада 2016 року до 15 листопада 2018 року не береться судом до уваги як неналежний, недопустимий та недостатній доказ. Позов у цій частині вимог є недоведеним.

Оскаржуючи рішенння суду від 04 березня 2019 року лише в частині від-мови у задоволенні позову про стягнення нарахованої позивачем суми заборго-ваних відсотків у розмірі 8 113,82 гривень, представник АТ КБ «Приватбанк» Крилова О. Л . наголошує на виконанні умов кредитного договору самим пози-вачем, неналежному виконанні зобов`язань позичальницею. Розрахунок відсот-ків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму за-лишку заборгованості, відсотки розраховуються на непогашену частину креди-ту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Скаржниця стверджує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки факту часткового виконання відповідачкою обов`язку зі сплати кредитної заборгованості, прийняття умов договору до ви-конання. При цьому наголошується, що сама ОСОБА_1 не зверталася до банку з питання невірних нарахувань за кредитом.

Скаржницею жодним чином не доводиться правильність нарахування відпо-відачці заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними кошта-ми у період з 01 листопада 2016 року до 15 листопада 2018 року, лише вказу-ється на неспростування відповідачкою здійсненого в цій частині розрахунку.

Колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржува-ному рішенні.

Згідно норм статей 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести об-ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд роз-глядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учас-никами справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випад-ках.

Отже позивач перш за все повинен довести свої вимоги, а не вимагати дове-дення зворотного відповідачем. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею чи невчиненням процесуальних дій.

Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, є об'-єктивними, обґрунтованими, вірними та справедливими.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстроннім судом, встановленим за-коном, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього криміналь-ного обвинувачення. У пункті 33 свого рішення від 19 лютого 2009 року у спра-ві «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що пра-во на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових та речо-вих доказів, висновків експертів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги представника банку такими, що не заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правиль-ного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Ці доводи скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про незгоду з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному судовому рішенні.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК Украї-ни, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного бан-ку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота