Єдиний унікальний номер 236/3408/17 Номер провадження 22-ц/804/828/19

Номер провадження 22-ц/804/828/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Азевича В. Б. Гапонова А. В.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмут цивільну справу № 236/3408/17, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів за договором та моральної шкоди (суддя Белоусов А.Є. повний текст рішення суду виготовлений 24 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання послуг на придбання житла в м. Києві, стягнення коштів за договором та моральної шкоди.

Просив суд розірвати договір від 01.11.2012 року укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачені за договором від 01.11.2015 року грошові кошти 130 813, 5 грн., встановленого індексу інфляції 170 324,86 грн., три проценти річних від простроченої суми 29 091,84 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а всього 340 230, 20 грн.

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької област від 16 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів за договором то моральної шкоди задоволено частково.

Розірвано договір про надання послуг, укладений 01.11.2012 року в м. Донецьку між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони, припинивши зобовязання сторін за цим договором.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, отримані за договором про надання послуг від 01.11.2012 року в розмірі 90 447,76 грн., суму на відшкодування 3% річних в розмірі 29 091,84 грн., інфляційні втрати в розмірі 170 324,86 грн., суму моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., а всього 294864 (двісті девяносто чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) гривні 46 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 588 грн. 64 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням матеріального та процесуального права, є незаконним, оскільки при його ухваленні суд взагалі не оцінив позиції відповідача, не вірно врахував та оцінив надані позивачем докази та всі обставини справи. Суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи.

В обґрунтування скарги зазначив, що ніколи не укладав ніяких договорів з ОСОБА_3 та взагалі з ним не знайомий. Також від ОСОБА_3 ніколи не отримував коштів, зазначені в судовому рішенні. Грошові перекази він отримував від ОСОБА_5, якому надав юридичні послуги щодо вирішення його майнових питань повязаних із функціонуванням заводу в м. Дніпропетровську та вказує на те, що позивач не має відношення до цих переказів. Жодних угод чи договорів з ОСОБА_3 не укладав та ніколи не надавав доручення від його імені укладати договір щодо надання послуг на придбання житла в м. Києві. Особа на прізвище ОСОБА_6 йому не відома, така особа ніколи не отримувала від його імені доручень на надання рієлторських послуг.

Також вказує на те, що ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. Початок перебігу позовної давності почався 01.03.2013 року, отже 01.03.2016 року сплив термін позовної давності.

Просив апеляційну скаргу задовольнити, заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про в справі є телефонограмма, зроблена на засіб звязку, зазначений позивачем у своєму позові.

ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права, у тому числі розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто заочний розгляд справи у суді проводиться за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача.

Проте відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи 16 квітня 2018 року у матеріалах справи відсутні.

Натомість, в матеріалах справи наявні конверти з повідомленнями для відповідача про розгляд справи з позначкою: причина повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, суд розглянув справу, не повідомивши відповідача належним чином про час та місце судового засідання, що є порушенням процесуальних норм ЦПК України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_8 проти України» від 3 жовтня 2017 року; «Лазаренко та інші проти України) від 27 червня 2017 року).

Так, при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що між Агентством нерухомості ПП «ОСОБА_2Д.» (адреса: Львівська область, м. Червоноград, вул НабережнаАДРЕСА_1) в особі ОСОБА_6, який уповноважений довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстр. в реєстрі за № 1614 від 10.10.2010 року (виконавець послуг) та фізичною особою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (споживач послуг), було укладено договір від 01.11.2012 року про надання послуг (а. с. 11).

За цим договором виконавець у строк до 01.03.2013 року надає послугу зі сприяння позивачу у придбанні та оформленні права власності на однокімнатну квартиру житловою площею не менше 21,5 кв.м у Дарницькому районі м. Києва. Житло має бути розташоване в радіусі 5 км від станції метро, у пятиповерховому багатоквартирному будинку (не на першому і не на останньому поверсі), санітарні та пожежні вимоги квартири мають відповідати вимогам чинного законодавства, заборгованість щодо оплати житлово-комунальних послуг має бути відсутня, житло не має перебувати в аварійному стані, під забороною, арештом чи іншим обтяженням.

Споживач зобовязується сплатити виконавцеві кошти у сумі 20000 доларів США, що еквівалентні українській гривні, в день переходу права власності на житло споживачу або повіреній ним особі; у разі обґрунтованої необхідності споживач сплачує виконавцеві до оформлення права та житло передплату, але не більше 5% від вартості житла.

Виконавець зобовязується виконати всі не заборонені законодавством дії щодо предмету договору. Договір вважається укладеним в день його підписання сторонами і діє до 01.03.2013 року.

Згідно з відомостями, отриманими з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2, який мешкає за адресою Львівська область, м. Червоноград, вул НабережнаАДРЕСА_2, був зареєстрований як підприємець з 14.04.2004 року (код КВЕД 74.87.0 «Надання інших комерційних послуг»), припинив підприємницьку діяльність 05.05.2017 року (а. с. 12-14).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від імені якого діяв за довіреністю ОСОБА_6 було укладено договір про надання послуг, який підлягає виконанню. І оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином, то їх неналежне виконання тягне за собою відповідальність, передбачену цим договором та законом.

Проте з такими висновками суду погодитись неможна.

Так, Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

У відповідності до ч. 1, ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як було встановлено апеляційним судом договір від 01.11.2012 року про надання послуг був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі № 1614 від 10.10.2010 року, діяв ОСОБА_6 (а.с. 11).

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 пояснив, що ні з ОСОБА_3, ні з ОСОБА_6 він не знайомий. Ні яких договорів з ОСОБА_3, як особисто, так і через представників він не укладав, а тому і не має обовязку нести відповідальність за таким договором.

На підтвердження своїх пояснень відповідачем ОСОБА_2 до суду було надано витяг з Єдиного реєстру довіреностей за пошуком по прізвищу ОСОБА_2 та за номером довіреності 1614, з якого вбачається, що інформація в реєстрі довіреностей про існування довіреності №1614 виданої від імені ОСОБА_2 на будь яку особу відсутня (а.с. 210-211).

Так, в судовому засіданні апеляційного суду знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2 обовязків щодо виконання умов договору про надання послуг від 01.11.2012 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у позові в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, при подачі апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 6063 гривні 45 копійок, який підлягає стягненню на його корить з позивача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів за договором та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6063 (шість тисяч шістдесят три) гривні 45 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_9: ОСОБА_1

Судді: В. Б. Азевич

ОСОБА_10

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2019 року.

ОСОБА_9 ОСОБА_1