ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Ящук Т.І.,

при секретарях Заліській Г.Г., Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі за апеляційною скаргою Інспекції з питань підготовки та дипломувння моряків Міністерства інфраструктури України на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Галась І.А.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 07 червня 2010 року згідно Наказу №272 к від 04.06.2010 він був прийнятий на посаду заступника Директора Державного реєстру документів моряків України безстроково.

08 листопада 2011 року Наказом №385к від 07.11.2011 на позивача покладено виконання обов'язків Директора Державного реєстру документів моряків України.

01 травня 2012 року Наказом №97/к від 25.04.2012 ОСОБА_2 переведено на посаду Директора Державного реєстру документів моряків України безстроково.

09 листопада 2017 року Наказом №234-к позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

З 22 лютого по 26 лютого 2018 року позивач перебував на лікарняному згідно листа непрацездатності серія АДІ №422663.

27 лютого 2018 року ОСОБА_2 не допустили до виконання обов'язків та ознайомили з наказом №69/к від 22 лютого 2018 року про його звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Справа № 754/3657/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1137/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ОСОБА_2 вважав, що звільнення відбулось з суттєвим порушенням норм трудового законодавства,а відтак наказ №69/к від 22 лютого 2018 року є незаконним та підлягає скасуванню. Просив визнати незаконним та скасувати запис у трудовій книжці про його звільнення, поновити на роботі та стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 69/к від 22 лютого 2018 року про звільнення та поновлено ОСОБА_2 на посаді Директора Державного реєстру документів моряків України з 22 лютого 2018 року.

Стягнуто з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 41 988, 24 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що підставою для звільнення позивача було систематичне порушення трудової дисципліни, зокрема, ігнорування доручень керівництва Інспекції.

Крім того, зазначав, що 22.02.2018 позивач покину робоче місце без поважних причин, про що був складений відповідний акт.

Враховуючи наведене, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Позивач та його представник проти доводів скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом №272к від 04.06.2010 ОСОБА_2 з 07.06.2010 прийнятий на посаду заступника директора Державного реєстру документів моряків України.

Відповідно до наказу №385к від 08.11.2011 на позивача покладено виконання обов'язків директора Державного реєстру документів моряків України.

Згідно наказу №97к від 25.04.2012 ОСОБА_2 з 01.05.2012 був переведений на посаду директора Державного реєстру документів моряків України.

Згідно п. 4 Посадової інструкції директора державного реєстру документів моряків України директор Реєстру несе відповідальність за виконання покладених на Реєстр завдань згідно чинного законодавства та положень Реєстру № В-5-9-1. У відповідності до п.п.4.2. п.4 Директор Реєстру відповідає, зокрема, за дотримання трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку, правил охорони праці та пожежної безпеки.

Наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 19.11.2017 №234к ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни на підставі Акту службового розслідування від 12.10.2017, пояснювальної записки директора Державного реєстру документів моряків України ОСОБА_2 від 08.11.2017.

Відповідно до листка непрацездатності серії АДІ №422663 позивач з 22.02.2018 по 26.02.2018 перебував на лікарняному.

Згідно складеного посадовими особами Інспекції Акту про відсутність на роботі, вбачається, що 22.02.2018 ОСОБА_2 - директор Державного реєстру документів моряків України покинув робоче місце без поважних на те причин о 15:30 год.

Наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України №69к від 22.02.2018 «Про звільнення», у зв'язку з порушенням трудової дисципліни, керуючись ст. ст. 139, 147-149 КЗпП України та пунктом 2.3 розділу 2 Колективного договору Інспекції, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_2 звільнено з посади директора Державного реєстру документів моряків України.

Наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України №79/к від 27.02.2018 «Про внесення змін до наказу інспекції від 22.02.2018 №69/к» внесено зміни до пункту 1 наказу Інспекції від 22.02.2018 №69 «Про звільнення» виклавши його в такій редакції: «1. Звільнити 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 - директора Державного реєстру документів моряків України».

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 зазначав, що звільнення відбулось з суттєвим порушенням трудового законодавства, оскільки жодних порушень трудової дисципліни ним вчинено не було.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було дотримано процедуру звільнення, зокрема, не встановлено фактів, що мали значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Крім того, суд зазначив, що звільнення ОСОБА_2 під час знаходження на лікарняному є грубим порушенням трудового законодавства.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов'язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення.

З матеріалів справи вбачається, щонаказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України №234/11/к від 09.11.2017 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора Державного реєстру документів моряків України ОСОБА_2С.» позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Крім того, 22.02.2018 за результатами наради щодо проекту нормативно-правового акту, розробкою якого займався позивач, та згідно службової записки завідувача юридичного відділу виявлені грубі порушення посадових обов'язків ОСОБА_2, а саме повне ігнорування доручень керівництва Інспекції.

Вказані обставини підтверджують наявність в діях позивача ознак порушення трудового законодавства при виконанні ним своїх посадових обов'язків, що в сукупності свідчить про наявність підстав для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Висновок суду про те, що позивача було звільнено під час перебування його на лікарняному не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України №79/к від 27.02.2018 «Про внесення змін до наказу інспекції від 22.02.2018 №69/к» внесено зміни до пункту 1 наказу Інспекції від 22.02.2018 №69 «Про звільнення» та зазначено: «1. Звільнити 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 - директора Державного реєстру документів моряків України», тобто датою, якою позивач приступив до роботи після виходу з лікарняного.

Внесення належним чином змін до наказу та запису в трудову книжку є підставою для визнання попереднього запису таким, що втратив чинність, а відтак посилання суду на дату звільнення позивача 22.02.2018 не відповідає доказам, наявним в матеріалах справи.

Також судом першої інстанції не було виконано вимоги закону щодо отримання згоди профспілкової організації на звільнення позивача.

Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України звільнила ОСОБА_2 без отримання згоди на це профспілкової організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно ч. 9 вказаної статті якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

З роз'яснень, що містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП.

Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.01.2019 зупинено провадження у справі та направлено запит до профспілкової організації, на що 20.02.2019 до суду надійшли матеріали засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, за результатами проведення якого профспілкова організація вирішила за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків надати згоду на звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України, з огляду на порушення ним трудового законодавства, позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від основної вимоги, в задоволенні якої було відмовлено.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не надавав належної оцінки наявним доказам у справі, не з'ясував всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломувння моряків Міністерства інфраструктури України задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді