Справа № 570/4365/18
Номер провадження 2/570/303/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

позивача ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 та в інтересах дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення, -

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області 12.09.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_7 про виселення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1. З 2004 року позивач ОСОБА_4 та відповідач проживають за вказаною адресою. З 2007 р. Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_7 з дітьми зареєстровані у вказаному будинку. Через неналежну поведінку відповідача життя позивача ОСОБА_4 з відповідачем не склалося, шлюб рішенням Рівненського районного суду від 26.06.2012 р. розірвано. З моменту вселення в даний будинок відповідач систематично порушує правила співжиття, чим робить неможливим для позивачів та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 проживання з ним в одному помешканні.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити. Крім того, позивач пояснює, що проживала у своєму власному будинку, однак після одруження доньки ОСОБА_4 з відповідачем змушена була піти жити до свого чоловіка, оскільки відповідач ОСОБА_7 її проганяв. Вона на даний час проживає у будинку своєї сестри. З 2017 р. вона повідомляла відповідача, що хоче повернутися жити до власного будинку, однак після приїзду відповідач її проганяв. Приїхавши весною 2018 р. упорядкувати могили родичів, відповідач її не впустив в будинок переодягнутися та залишити речі, вчинив сварку. Позивач пояснює, що з 2015 року неповнолітні діти - її онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з нею через негативну поведінку відповідача. Позивачу ОСОБА_4 та її дітям доводилося залишати дім, оскільки відповідач їх виганяв, вчиняв насильство відносно ОСОБА_4 Вона зверталася до Виконавчого комітету Шпанівської сільської ради з приводу притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за ст..150 КУпАП, оскільки останній порушує правила користування житловим приміщенням, порушує правила його експлуатації, самовільно переобладнує житлові кімнати, використовує їх не за призначенням, псує житловий будинок. Пояснює, що відповідач самовільно вивозить побутові речі з її будинку, з привиду чого вона у вересні 2018 р. звернулася в поліцію. На даний час відповідач демонтував котел у будинку і зник. Вказує, що після лікування в Центрі психічного здоров'я населення в м.Рівне, його батьки просили повернутися додому на Волинь, він має де проживати, однак останній відмовляється. Пояснює, що відповідач погоджувався добровільно знятися з обліку реєстрації місця проживання у будинку позивача ОСОБА_2 та вимагав у неї повернення коштів, які він сплатив в рахунок погашення заборгованості по аліментах на своїх дітей.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, подала заяву 17.01.2019 р. про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, відзиву на позов не подав.

Вислухавши позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_8, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №13388870 від 30.01.2007 р. власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 є ОСОБА_9.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 28.06.1990 р. прізвище позивача змінено з ОСОБА_9 на ОСОБА_9 (НОМЕР_3 ), згідно з свідоцтва про одруження, виданого 21.01.2005 р. прізвище позивача змінено з ОСОБА_9 на ОСОБА_2.

Згідно з довідкою, виданою Шпанівською сільською радою відповідач ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується у відповіді на запит суду щодо надання інформації про місце реєстрації відповідача у справі, та проживає у вказаному будинку.

Згідно рішення Рівненського районного суду від 26.06.2012 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано.

На підтвердження факту систематичного порушення правил співжиття відповідачем у житловому будинку АДРЕСА_1, що належить позивачеві ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, свідчить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24.04.2013 у справі №570/1531/13-к про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_4, перебуваючи саме за місцем проживання у даному будинку. Також, притягненням відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення насильства в сім'ї. Крім того, в період спільного проживання позивач ОСОБА_4 неодноразово інформувала органи поліції про фізичне та психологічне насильство зі сторони відповідача.

Відповідно до Висновку Рівненського районного ВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 10.06.2016 р. по повідомленню ОСОБА_4 від 07.06.2016 р. відповідача ОСОБА_7 було попереджено про настання відповідальності та проведено профілактичну роботу у зв'язку з вчиненням ним у п'яному вигляді сімейної сварки з позивачем ОСОБА_4, під якої він її штовхав, шарпав за одяг та виганяв з будинку АДРЕСА_1

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи, що виселення особи можливе як за нормами житлового так і цивільного законодавства, відповідно межі заявлених позивачем вимог не змінні, суд вважає за можливе та необхідне застосувати спосіб захисту інший, ніж зазначений у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи, що відповідач своєю поведінкою перешкоджає позивачу ОСОБА_2 у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про необхідність усунути перешкоди шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Суд не застосував статті 116, 156, 157 ЖК України, на які посилався позивач, так як вони регулюють відносини між членами сім 'ї власника будинку. Однак, відповідач, який проживає у АДРЕСА_1, згідно ст. 64 Житлового кодексу України не належить до членів сім'ї позивача ОСОБА_2, яка є власником будинку та разом з ним не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач та її представник довели належними та допустимими доказами, що відповідач чинить позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні її власністю, відповідач встановлених обставин не спростував. Оскільки позивач не може розпорядитись своїм власним майном на власний розсуд, так як їй чинить перешкоди відповідач, тому її права підлягають захисту в судовому порядку, а відповідач підлягає виселенню із зазначеного будинку без надання іншого житлового приміщення, тому з цих підстав позов підлягає до задоволення

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 та в інтересах дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення - задоволити.

Виселити ОСОБА_7 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8, понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8, РНОКПП НОМЕР_1.

Позивач: ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 28.01.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.