Провадження № 2/742/662/19
Єдиний унікальний № 742/2672/18
РІШЕННЯ
20 травня 2019 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого - судді Циганка М. О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
встановив:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 липня 2016 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Прилуцькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис за №187. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вже тривалий час сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують з 01 березня 2017 року та спільного господарства не ведуть. Оскілки позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому нею і подано до суду позов про розірвання шлюбу.
Позивач та її представник адвокат Дуденок О.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на примирення позивач не згодна, категорично наполягає на розлученні.
Відповідач в судове засідання не з`явився проте його представник адвокат Ткаченко Н.М. в судовому засіданні просила розгляд справи проводити без участі відповідача. Заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, але без зазначення часу припинення шлюбних відносин.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
У відповідності до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч.1 ст.55 СК України).
При цьому, ч.3,4 ст.56 СК України, передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України).
При цьому, згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Крім того, п.10 постанови Пленума Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлю, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11, передбачено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона
сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме
інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя
подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило,
обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 липня 2016 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 зареєстрований 15 липня 2016 року у Прилуцькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис за №187 (а.с.9).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 дала показання, що восени 2016 року вона дізналася від подруг коханок чоловіка про непоодинокі зради її чоловіка, проте він запевняв протилежне. Потім стала помічати, що чоловік не ночує вдома, проте останній пояснював відсутність своїми відрядженнями, оскільки працював далекобійником та знаходився у рейсах. Проте, одного разу зимою 2017 року вона побачила вантажну машину на якій працював чоловік в м.Прилуки, зателефонувавши до чоловіка, останній повідомив що зараз знаходиться в м.Кобиляки у відрядженні, що стало остаточним рішенням для розірвання шлюбних відносин. Після цього, з 01 березня 2017 року спільно вони не проживали, шлюбних відносин не підтримували та спільного господарства не вели.
У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, зокрема як вбачається з показань позивача ОСОБА_1 , допитаної в якості свідка в порядку ст.234 ЦПК України, саме з 01 березня 2017 року, при цьому, відповідач доказів припинення шлюбних відносин з іншого періоду суду не надав; позивач заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, заперечуючи в наданні подружжю строку на примирення, а відповідач заявлений позов в частині розірвання шлюбу визнав; з`ясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, відсутність спільних неповнолітніх дітей, те що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, а відтак приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі, в зв`язку із чим даний позов підлягає задоволенню.
Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач про своє бажання змінити своє шлюбне прізвище не заявив, тому суд вважає залишити відповідачу прізвище « ОСОБА_4 ».
Судові витрати покласти на позивача.
На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.2, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований у Прилуцькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 15 липня 2016 року, між ОСОБА_2 дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , актовий запис №187.
Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити « ОСОБА_4 ».
Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко