Провадження №2/523/1463/19
"11" лютого 2019 р. м. Одеса
Суворовський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Правди Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому просила стягнути на користь позивачки на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., починаючи з 02.08.2018 року і до закінчення навчання ОСОБА_3, але не більш як досягнення нею двадцять трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року
Свої вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 вересня 2007року було розірвано. За час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають разом зі позивачкою. З 1 вересня 2016 року ОСОБА_3 навчається на І курсі державного навчального закладу Одеського професійного ліцею будівництва та архітектури, денної форми навчання. Оскільки, позивачка отримує дохід, недостатній для сплати вартості навчання та утримання доньки, вона змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом.
Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач у судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлявся, жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавав.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивачка.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 09 жовтня 1999 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2.
За час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5), які проживають разом зі позивачкою.
26 вересня 2007року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданий Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції виданий 09 жовтня 2009 року (а.с .3).
З 1 вересня 2016 року донька, ОСОБА_3 навчається на І курсі державного навчального закладу Одеського професійного ліцею будівництва та архітектури, денної форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с.6).
Позивачка отримує дохід, недостатній для сплати вартості навчання та утримання доньки, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.
Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу.
Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини, яка її потребує у зв'язку з навчанням.
Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.
Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд, допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до розміру ставок судового збору на день подання позову - 02.08.2018 року, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (704,80 грн.).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 141, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., починаючи з 02.08.2018 року і до закінчення навчання ОСОБА_3, але не більш як досягнення нею двадцять трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повний текст рішення складено 12.02.2019 року.
Суддя: