Провадження №2/359/482/2019
Справа №359/5294/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин. Вказана земельна ділянка була отримана ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району №126 від 27 листопада 1997 року. Однак, за час свого життя ОСОБА_2 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 Після смерті матері ОСОБА_1 своєчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незважаючи на це, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану в с. Жереб'ятин Бориспільського району, не зміг у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Тому ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,11 га з цільовим призначенням для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході підготовчого провадження ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета позову, якою просив визнати за ним право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю площею 0,11 га, яка розташована в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в АДРЕСА_2, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, та просив суд їх задовольнити.

В.о. сільського голови Вороньківської сільської ради Рожденська Т.І. направила до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради, та вказала, що проти позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району №126 від 27 листопада 1997 року вирішено передати у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства (а.с.11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії НОМЕР_1 (а.с.10).

За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З довідок, виданих КП «ЖЕК-1» вбачається, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 шляхом проживання за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.16,87).

З копії матеріалів спадкової справи №16/2004, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого ОСОБА_2, вбачається, що 23 січня 2004 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини (а.с.80). Таким чином, ОСОБА_3 у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії НОМЕР_2 (а.с.15).

За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є її син ОСОБА_1, згідно копії свідоцтва про народження позивача (а.с.8).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З копії матеріалів спадкової справи №04/2015, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко В.О., вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.36). Таким чином він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3

Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,11 га, яка розташується в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району в с. Жереб'ятин. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №84/02-31/17-01 від 12 липня 2017 року (а.с.18).

Встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_2 за час свого життя було розпочато процедуру приватизації вказаної земельної ділянки відповідно до чинного на той час законодавства. Проте, оформити у встановленому законом порядку право власності ОСОБА_2 не встиг.

Згідно з положенням ст.1216 та ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України.

На підставі п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами.

Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові №61-3567св18 від 07 червня 2018 року, згідно якої набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не набув права власності на зазначену земельну ділянку, згідно з ст.125 ЗК України. Проте, розпочав процедуру приватизації, про що свідчить, зокрема акт выноса в натуру земельного участка индивидуального застройщика від 24 січня 1989 року (а.с.61).

Тому за позивачем належить визнати право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на землю.

На підставі викладеного та керуючись ст.548, ч.1 ст.549 ЦК УРСР, ст.1216, ст.1218, ч.1, ч.3 ст.1268, т.1269 ЦК України, ч.1 ст.81, ч.1 та ч.3 ст.116, п.1 ч.3 ст.152 ЗК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,11 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський