ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 2-433/11

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Недельської Л.Б. про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівенцької області від 24 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Туржанського В.В.,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції Недельська Л.Б. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

В поданні зазначала, що в провадженні Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження № 44561798 з примусового виконання виконавчих листів, виданих судами, про стягнення з ОСОБА_2 коштів на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_5

ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішень судів та вказує різні адреси місця проживання, однак фактично за вказаними адресами не проживає.

Майно, на яке може бути звернуто стягнення, а також кошти на рахунках боржника відсутні.

Оскільки боржник ухиляється від виконання рішень суду, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів, старший державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2018 року подання старшого державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 - задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання рішень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Недельської Л.Б. у тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Посилається на те, що суду не надано доказів про ухилення її від виконання зобов'язань.

У відзиві на апеляційну скаргу Кельменецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вказує, що в результаті проведених державним виконавцем заходів встановлено, що майно, на яке може бути звернуто стягнення, а також кошти на рахунках боржника відсутні.

Боржник ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження не оскаржила.

Місце знаходження боржника ОСОБА_2 не визначено, оскільки за вказаними нею адресами вона не зареєстрована та не проживає, а отже у зв'язку із вище наведеним просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

До відзиву Кельменецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області надав пакет доказів.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець не навів доводів та не надав доказів щодо неможливості подачі ним заявлених доказів в суді першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За таких обставин колегія суддів не приймає подані до суду апеляційної інстанції нові докази, а саме: копія запит №7379/2 від 27.08.2018, копія запит № 7380/2 від 27.08.2018р., копія запит № 8475/2 від 16.10.2018 р., копія відповідь №01-33/1955 від 25.10.2018 р., копія запит №8470/2 від 16.10.2018 р., акт держвиконавця від 16.10.2018, копія запит -відповідь ПФУ від 16.10.2018 року, копія запит ДФСУ - відповідь від 16.10.2018 року, інформаційна довідка від 16.10.2018 року, витяг з ДРОРМ від 18.10.2018 року, відповідь філії АТ «ОщадБанк» від 25.09.2018 року, відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідь ВРЕР, запит №9061/2, довідка Кельменецької с/ради, запит №9061/2, відповідь Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку, поштова квитанція про направлення відзиву боржнику, оскільки вони подані з порушенням порядку, передбаченого Цивільно-процесуальним кодексом України.

Сторони в судове засідання, призначене на 17 квітня 2019 року не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 16 квітня 2019 року начальник відділу Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду -скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 боргові зобов'язання не виконує, майно на яке може бути звернуто стягнення, а також кошти на рахунках ОСОБА_2 відсутні. Фактичне місце проживання її не встановлено. Наведене розцінене судом як свідоме ухилення від погашення наявної у неї заборгованості.

Проте, з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За нормою пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Таким чином, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Під час розгляду подання суду першої інстанції необхідно переконатися: чи має місце ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду; причини непогашення боргу в добровільному порядку після вжитих заходів виконавчою службою; чи дійсно боржник має реальну можливість виконати відповідні зобов'язання.

Наявність лише статусу боржника не є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Встановлено, що на виконанні Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження № 44561798 з примусового виконання виконавчих листів, виданих судами, про стягнення з ОСОБА_2 коштів на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_5

Звертаючись до суду, старший державний виконавець до свого подання додав копії виконавчих листів разом з копіями постанов про відкриття виконавчого провадження, довідки Кельменецької селищної ради та акти про відсутність боржника у місці проживання, пояснення ОСОБА_2 від 05.11.2015 року, в якому вона зазначає своє місце проживання та про часткове перерахування коштів на депозитний рахунок ВДВС.

З матеріалів справи не вбачається, що суд першої інстанції, крім доказів, що були надані старшим державним виконавцем до свого подання, досліджував інші докази.

Матеріали справи не містять доказів направлення боржнику копій постанов про відкриття виконавчого провадження, даних про наявність будь-якого майна, належного боржнику на праві власності.

Пояснення ОСОБА_2 про зазначення свого місця проживання датоване 05.11.2015 року. Проте, старшим державним виконавцем після зазначеної дати не надано доказів про встановлення місця проживання боржника, про оголошення в розшук, про виклик боржника, а також не надано доказів про виявлення майна боржника.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б стверджували факт вчинення ОСОБА_2 саме свідомих діянь, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язання не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Отже, зі змісту подання державного виконавця та доданих до нього матеріалів не вбачається факту вчинення свідомих діянь ОСОБА_2, спрямованих саме на невиконання зобов'язань за виконавчим документом, що унеможливлює задоволення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2018 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Недельської Л.Б. про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий /підпис/ Н.К. Височанська

Судді: /підпис/ А.І.Владичан

/підпис/ І.Н.Лисак