Справа № 462/6383/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2530/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукроська Х.І.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року, постановлену у складі головуючої судді Румілової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», третя особа: ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 у вересні 2015 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним Кредитний договір № KF 51658 від 20 серпня 2008 року, укладений між нею та ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого на даний час є АТ «ТАСКОМБАНК».

Оскажуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», третя особа ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду, з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, позивач ОСОБА_3 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що її не було належним чином повідомлено про призначення справи до розгляду на 01.03.2019 року, 13.05.2019 року та 01.07.2019 року. Зазначає, що її місце проживанням є АДРЕСА_1 , про що нею було зазначено у всіх поданих до суду клопотаннях. Проте, Залізничний районний суд м. Львова з невідомих для неї причин не звернув на це уваги та відповідно не направляв повісток на зазначену адресу, внаслідок чого їй не було відомо при призначення справи до розгляду. Оскільки судові виклики cкеровувались за адресою: АДРЕСА_2 , за якою позивач ніколи не проживала, у суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про належне повідомлення про судовий розгляд та залишення позову без розгляду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого нема відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог ЦПК України.

Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 01.03.2019 року, 13.05.2019 року та 01.07.2019 року не з`явилась, не повідомила про причини неявки, не направила в суд свого представника та не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Про час та місце розгляду справи позивачка була повідомлена належним чином.

Однак, з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду із позовом у вересні 2015 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України таінших законодавчих актів», яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 cт. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ч. 1- 6 ст.128 ЦПК України , суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що діюче цивільне процесуальне законодавство передбачає залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною, тобто двічі поспіль, неявкою позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Порядок вручення судових повісток регламентовано статтею 130 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, така призначалась до судового розгляду неодноразово.

Згідно протоколу судового засідання від 17.01.2019 року (а.с. 58 том 3) суд ухвали розгляд справи відкласти. Згідно супровідного листа від 21 січня 2019 року сторін, в тому числі і ОСОБА_3 , повідомлено про призначене судове засідання на 11 год. 30 хв. 1 березня 2019 року (а.с. 62). Згідно даних, зазначених в супровідному листі, повідомлення про призначення розгляду справи скеровано ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2. Проте, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення дана кореспонденція повернута на адресу відправника із зазначенням причини «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача.

28 лютого 2019 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про відкладення судового засідання, призначеного на 01 березня 2019 року у зв`язку з неможливістю прибути в таке, оскільки представник перебуватиме у відпустці, а позивач буде позбавлена можливості скористатись правом на правову допомогу. Просив визнати причини неявки поважними та відкласти розгляд справи (а.с. 67).

В судовому засіданні, що відбулось 01 березня 2019 року, розгляд справи було відкладено на 10 год. 45 хв. 13 травня 2019 року, про що позивачу ОСОБА_3 було скеровано повідомлення із зазначенням адреси: АДРЕСА_2 , однак конверт разом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення був повернутий на адресу відправника (суду) із зазначенням причин «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 73, 74).

13 травня 2019 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява від ОСОБА_3 про відкладення судового засідання, призначеного на 13 травня 2019 року у зв`язку з неможливістю прибути в таке, оскільки з 10 травня 2019 року перебуває на лікарняному по догляду за дитиною. Просила визнати причини неявки поважними та відкласти розгляд справи (а.с. 109).

В судовому засіданні, що відбулось 13 травня 2019 року, розгляд справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 01 липня 2019 року, про що ОСОБА_3 скеровано повідомлення на адресу АДРЕСА_2.

Колегія суддів звертає увагу, що в протоколах від 01.03.2019 року та від 13.05.2019 року відсутні відомості про те, що судом вирішувалось зазначені вище клопотання представника позивача ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_3 про визнання причин неявки позивача та її представника в судові засідання поважними, чи про відмову у таких та про відкладення розгляду справи, що не узгоджується з вище переліченими нормами ЦПК України.

Також, в ухвалі суду про залишення позовної заяви без розгляду зазначено, що позивач не повідомляла про причини своєї неявки, позивач була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Проте, зазначені висновки не відповідають матеріалам справи, як зазначалося вище.

Окрім того заслуговують на увагу доводи скарги про те, що місцем реєстрації та проживання позивача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1, адресою для листування зазначено АДРЕСА_2 . Однак кореспонденція за вказаними позивачкою адресами не надсилалась. Натомість така направлялась за адресою АДРЕСА_2 , яка ніколи не вказувалась позивачем ні місцем її проживання чи реєстрації, ні адресою для листування.

Оскільки, судові виклики не були вручені позивачу за приписами встановленими ст. 128 ЦПК України, а були повернуті до суду, то відповідно підстав для залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи позивача, та неповідомлення останнім про причини неявки, не направилення в суд свого представника та ненадання заяви про розгляд справи за її відсутності, у суду першої інстанції не було.

Як зазначив у своїй постанові Верховний Суд від 03 травня 2018 року у справі №61-9831 св18, судовий виклик повернутий до суду у зв`язку із закінченням терміну його зберігання поштою не є підставою для висновку, що сторона належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що із даним позовом позивач звернулася до суду ще у вересня 2015 року, тобто чотири роки тому. За цей період розгляд справи неодноразово відкладався, сторони з`являлися до суду, 16 січня 2018 року вирішувалось питання про призначення експертизи, яка була проведена. При цьому суд першої інстанції не вживав заходів для з`ясування у позивача чи представника позивача можливості розгляду справи за їх відсутності, а при неможливості розгляду справи у їх відсутності не вирішував питання про визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою.

Отже, всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України суд не роз`яснив позивачу його процесуальних прав та обов`язків та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, чим не запобіг можливості зловживання учасниками судового процесу їхніми правами та не вжив заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У зв`язку з цих ухвалення рішення по суті справи не здійснюється понад чотири роки. Тобто всупереч зазначеним нормам права загальна тривалість провадження по вказаній справі в суді першої інстанції значно перевищила встановлені законодавством строки розгляду.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності заяв позивача та її представника про відкладення розгляду справи та відсутності в матеріалах справи відомостей про те, що позивач був повідомлений про визнання судом його явки в судове засідання обов`язковою, а також за відсутності в матеріалах справи відомостей про належне повідомлення позивача про час та місце проведення всіх судових засідань, 01 липня 2019 року в суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання позивача без поважних причин.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч. 1 п. 6, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.