Справа № 301/3014/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Іршавського районного суду від 10 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у грудні 2014 р.

Після зміни підстав позову та уточнення позовних вимог у лютому 2015 р. (а.с.44-45) просила визнати за нею у порядку спадкування після смерті свого батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог указала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 згідно з погосподарським обліком був головою указаного дворогосподарства. Будинок був побудований спадкодавцем на земельній ділянці, яка належала батьку останнього.

Батько позивача за життя заповіту не залишив, а тому, крім позивача, до першої черги спадкоємців належала також мати спадкодавця, яка померла в 2012 р.

На день смерті спадкодавця разом із ним у спадковому будинку проживала позивач разом зі своєю донькою, позивач від прийняття спадщини не відмовлялася, відтак є такою, яка прийняла спадщину та є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька.

Після смерті спадкодавця виявилося, що на спадковий будинок не було оформлено право власності, через що в позивача немає можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно та отримати відповідне свідоцтво. Відтак вважає необхідним звернутися до суду з цим позовом за захистом свого права.

Рішенням Іршавського районного суду від 10 лютого 2015 р. позов задоволено: визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача на свою користь судові витрати.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції не встановив спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ;

-після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не лише позивач претендувала на спадщину, але і його мати, яка померла в 2012 р.;

-суд не повважав необхідним залучити до участі в справі спадкоємців після смерті ОСОБА_4 (мати спадкодавця), яка пережила свого сина та успадкувала частину його спадщини;

-після смерті ОСОБА_4 (мати спадкодавця) єдиним спадкоємцем першої черги є апелянт, а тому оскаржуване рішення порушує законні права та інтереси заявниці;

-суд не перевірив наявності заповіту після смерті ОСОБА_3 ;

-позивачем не було додано до свого позову відмову нотаріуса у вчинені нотаріальної дії;

-житловий будинок, який визнано рішенням суду власністю позивача, не належав спадкодавцю ОСОБА_3 , а належав батьку апелянта та спадкодавця ОСОБА_3 , тобто дідусю позивача.

Письмового відзиву до суду на апеляційну скаргу не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові з процесуальних мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Апеляційний суд не може погодитися із цим висновком через порушення норм процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Позивач на обґрунтування своїх вимог подала такі докази:

-свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 (а.с.3);

-свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (спадкодавця), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 (а.с.4);

-довідку, видану виконавчим комітетом Луківської сільської ради про те, що в зв`язку з присвоєнням вулиць та перенумеруванням будинків, будинку АДРЕСА_1, присвоєно АДРЕСА_1 та замінено на АДРЕСА_1 (а.с.7);

-довідку, видану виконавчим комітетом Луківської сільської ради про те, що головою дворогосподарства АДРЕСА_1 , ( стара адреса : АДРЕСА_1 ) до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) був ОСОБА_2 (а.с.8);

-свідоцтво про право власності від 21 листопада 2000 р., яке стверджує, що домоволодіння у АДРЕСА_2 належало ОСОБА_2 (а.с.12);

-довідкуЛуківської сільської ради №05-04/332 від 31.12.2014 р., згідно з якоюу зв`язку з присвоєнням вулиць та перейменуванням будинків будинку АДРЕСА_2, присвоєноАДРЕСА_2 та замінено на АДРЕСА_2, будинку АДРЕСА_1, присвоєно АДРЕСА_1 та замінено на АДРЕСА_1;

-довідку виконавчого комітету Луківської сільської ради від 22.01.2015 р. про те, що головою дворогосподарства АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був ОСОБА_2 і на день його смерті з ним проживала донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.46).

У свою чергу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) на обґрунтування того, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права також подає ряд письмових доказів, зокрема:

-свідоцтво № НОМЕР_3 на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, видане на ім`я ОСОБА_2 (батько апелянта) про забудову земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_2 (а.с.68-69);

-свідоцтво про смерть ОСОБА_4 (мама апелянта), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_4 (а.с.72);

-довідку, видану виконавчим комітетом Луківської сільської ради Іршавського району від 21.08.2018 р. про те, що в зв`язку з присвоєнням вулиць та перенумеруванням будинків, будинку АДРЕСА_2, присвоєно АДРЕСА_2 та замінено на АДРЕСА_2 на підставі рішення тринадцятої сесії першого скликання від 20.09.2001 р. (а.с.73);

-довідку, видану виконавчим комітетом Луківської сільської ради Іршавського району від 21.08.2018 р. про те, що в зв`язку з присвоєнням вулиць та перенумеруванням будинків, будинку АДРЕСА_1 , присвоєно АДРЕСА_1 та замінено на АДРЕСА_1 на підставі рішення тринадцятої сесії першого скликання від 20.09.2001 р.;

-довідку, видану виконавчим комітетом Луківської сільської ради Іршавського району від 21.08.2018 р. про те, що головою дворогосподарства АДРЕСА_2 ( стара адреса: АДРЕСА_2 ), до дня смерті( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) був ОСОБА_2 ,а від дня його смерті головою указаного дворогосподарства була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.75);

-довідку Луківської сільської ради про те, що на день смерті ОСОБА_2 , у будинку АДРЕСА_2 , проживала ОСОБА_4 , на день її смерті за цієї адресою ніхто не проживав. Інформація про розподіл доворогосподарств с. Луково в Луківській сільській раді відсутня, так як розподіл (виділення нових дворогосподарств) у с. Луково проходив до утворення Луківської сільської ради (а.с.76).

Сторонами в цивільному процесі є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене, та яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивача (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У матеріалах справи міститься ряд письмових доказів, які прямо суперечать одне одному. Особливо, що стосується предмета спадкування - житлового будинку.

Наприклад, виконавчим комітетом Луківської сільської ради Іршавського району було видано довідку від 18.01.2019 р. про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 ( стара адреса : АДРЕСА_2) , побудовано в 1957 р., а житловий будинок АДРЕСА_1 (стара адреса : АДРЕСА_1) побудовано в 1980 р.

Однак, із дозволу на право виконання будівельних робіт №47 видно, що будівництво одноповерхового індивідуального жилого будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , розпочато в червні 1988 р. (а.с.11)

Тобто, довідка Луківської сільської ради Іршавськоговід 18.01.2019 р. не узгоджується із указаним дозволом.

Із довідки Луківської сільської ради від 21.06.2019 р. видно, що головою дворогосподарствав АДРЕСА_2 ( стара адреса: АДРЕСА_2 ), до дня смерті був ОСОБА_2 , а головою дворогосподарства АДРЕСА_1 ( стара адреса : АДРЕСА_1) до дня смерті був ОСОБА_3 .

Тобто, якщо зважати на вказану довідку мова йде вже про два будинки.

Однак, із довідки виконавчого комітету Луківської сільської ради, виданої у 2014 р., видно, що будинку АДРЕСА_1, присвоєно АДРЕСА_1 і змінено АДРЕСА_1 (а.с.7).

У 2015 р. виконавчий комітет Луківської сільської ради видає довідку про те, що головою АДРЕСА_2 ( стара адреса : АДРЕСА_2 ) до дня смерті був ОСОБА_2 і з ним проживала його дружина - ОСОБА_4 (а.с.46). Тобто, ця довідка прямо суперечить довідці, виданій у 2014 р., що стосується нумерації будинків.

Також у цій довідці вказано, що головою дворогосподарства АДРЕСА_1 ( стара адреса : АДРЕСА_1 ), був ОСОБА_3 і на день його смерті з ним проживали донька та онука.

Отже, матеріалами справи встановлено, що будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 ( стара адреса : АДРЕСА_2 ), на праві власності належав ОСОБА_2 (дідусю позивачки та батьку апелянта). На день його смерті разом із ним проживала його дружина - ОСОБА_4 (мама апелянта).

Із інформації, наданої Іршавською державною нотаріальною конторою видно, що апелянт після смерті свого батька ОСОБА_2 відмовилася від спадщини в будинку за адресою АДРЕСА_2 , на користь свого брата ОСОБА_3 (батька позивача).

Тобто, з матеріалів справи чітко прослідковується, що ОСОБА_2 (батько апелянта та дідусь позивача) був власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , після його смерті апелянт відмовилася від належної їй частини спадкового майна на користь рідного брата (батько позивача). Після смерті ОСОБА_3 (брата апелянта та батька позивача) до нотаріальної контори ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи видно, що після смерті ОСОБА_2 (батько апелянта та дідусь позивача) головою дворогосподарства АДРЕСА_2 ( стара адреса: АДРЕСА_2 ), була ОСОБА_4 (мама апелянта).

Із огляду на те, що матеріали справи містять низку суперечливих довідок, виданих одним і тим самим органом місцевого самоврядування стосовно нумерації і адреси фактично одного і того самого будинку (АДРЕСА_2), беручи до уваги те, що з деяких довідок узагалі випливає наявність двох будинків і враховуючи те, що належними та допустимим доказами (свідоцтво про право власності) підтверджено наявність виключно одного житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 (нова адреса, АДРЕСА_2 ), є підстави вважати, що ОСОБА_1 може бути потенційним спадкоємцем за своєю померлою мамою, що померла пізніше за свого сина, за яким позивачка визнала виключно за собою право власності на спірний будинок.

Позивач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд із іншим відповідачем не пред`явила вимогу до ОСОБА_1 , яка в принципі, за умови доведеності своєї правової позиції, може бути спадкоємицею спірного житлового будинку за своєю мамою.

Суд першої інстанції указаного порушення не виявив, не залучив до участі в справі належного відповідача, що призвело до ухвалення судового рішення із порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_2 у позові вказує на те, що за життя покійний батько не залишив заповіт, а окрім неї до першої черги спадкоємців за законом на час відкриття спадщини, які мали право на спадкування, належала і його мати - ОСОБА_4 Вочевидь, ОСОБА_1 як потенційний спадкоємець за свою померлою мамою ОСОБА_4 мала бути залучена до участі в справі як відповідач, однак цього зроблено не було, що, безумовно, потягло за собою порушення її прав та інтересів.

Тобто, з метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, законного та справедливого вирішення спору ОСОБА_1 , яка вважає себе спадкоємцем спірного будинку за померлою мамою, має бути залучена до участі в справі.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) задовольнити.

2.Рішення Іршавського районного суду від 10 лютого 2015 року скасувати.

3.У задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності у порядку спадкування відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 735 (сімсот тридцять п`ять) грн. у відшкодування судового збору.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 23 вересня 2019 р.

Судді: