Справа № 153/1518/18
Провадження № 22-ц/801/815/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуСправа № 153/1518/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Оніщука В.В., Денишенко Т.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АТ КБ «Приватбанк», про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.08.2007 року в Ямпільському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» вона на своє ім'я відкрила картковий рахунок № НОМЕР_1 та їй була видана картка «Універсальна».

На час подання позовної заяви вона проживала в цивільному шлюбі із ОСОБА_5 в с. Русава Ямпільського району Вінницької області близько 15 років. Відповідач ОСОБА_4 перебувала в офіційному шлюбі із ОСОБА_6, який є рідним сином її чоловіка ОСОБА_5

В період з 26 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року, без її відома і дозволу, скориставшись її карткою «Універсальна» «ПриватБанк», попередньо викравши її, ОСОБА_4 зняла з належного їй банківського рахунку НОМЕР_2 кошти у загальному розмірі 19000 гривень, асаме 26.03.2018 року 11 500 гривень; 06.04.2018 року 2500 гривень; 09.04.2018 року 2000 гривень; 11.04.2018 року зняла 1000 гривень; 13.04.2018 року зняла 1000 гривень; 15.04.2018 року зняла 1000 гривень.

Дізнавшись про крадіжку грошей відповідачем із належного їй банківського рахунку, позивач 04.07.2018 року звернулась із заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області.

За вказаним фактом слідчим Ямпільського ВП було відкрито кримінальне провадження №0000223 за ч.1 ст. 185 КК України та визнано її потерпілою.

В ході досудового розслідування відповідач ОСОБА_4 під час допиту як свідка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, визнала, що дійсно зняла з кредитної картки позивача гроші в сумі 19 000 гривень.

Внаслідок неправомірних дій відповідача у позивача виникла заборгованість перед банком, яка станом на момент звернення до суду з позовною заявою склала 22782 гривні 21 копійка, при цьому 3700 грн. заборгованості було погашено нею раніше.

В зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути кошти, просила стягнути з відповідача на її користь кошти у сумі 26 482 гривні 21 копійка та судові витрати.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки вина відповідача у вчиненні шкоди заподіяної позивачу не доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вина відповідача у заподіянні їй шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження, відповідно наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1166 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зверталася до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про прийняття мір до ОСОБА_4, яка з лютого 2018 року по червень 2018 року зняла з картки гроші в сумі 16062 гривні 12 копійок, на підставі якої було відкрите кримінальне провадження №0000223.

До апеляційної скарги заявником було додано постанову слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000223 за відсутності в діях ОСОБА_4 складу злочину.

Згідно повідомлення АТ «ПриватБанк» від 16 жовтня 2018 року станом на 16.10.2018 року ОСОБА_3 має заборгованість перед товариством по картковому рахунку НОМЕР_2 у сумі 19982 гривні 21 копійка.

Згідно дублікату чеку від 12.10.2018 року ОСОБА_3 поповнювала рахунок НОМЕР_2 на суму 2600 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 в позовній заяві посилалась на ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що тягар утримання майна несе його власник, який при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків щодо права власності зобов'язаний зокрема діяти в межах закону, додержуватися моральних засад суспільства, не порушувати при цьому права, обов'язки та інтереси інших осіб.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ході розгляду справи встановлено, що до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення протиправних дій щодо належного позивачці ОСОБА_3 майна відповідач ОСОБА_4 не притягувалась. Відповідних рішень, які б підтверджували винні дії ОСОБА_4 з цього приводу, уповноваженими органами не приймалося.

При цьому, як зазначено вище, постановою слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 29 грудня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000223 за відсутності в діях ОСОБА_4 складу злочину.

Отже, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що саме винними, протиправними діями відповідача позивачці завдано матеріальну шкоду матеріали справи не містять та нею не надані, відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

За таких обставин, рішення місцевого суду є вірним, доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.П. Рибчинський

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом: В.П. Рибчинський