Справа № 419/2515/18
Провадження № 2/419/66/2019
12 березня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Шапка О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -
ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.09.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором №264на від 19.12.2013 року, укладеного між Цедентом і ОСОБА_3
19.12.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №264на, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу кредит у розмірі 3250,00 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобовязань відповідачем.
19.12.2013 року був укладений договір поруки №264на/1 між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до якого ОСОБА_4 взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача, що випливають з кредитного договору.
За згодою сторін складено графік погашення кредиту, згідно з яким ОСОБА_3 зобовязалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит.
Однак, незважаючи на прийнятті зобовязання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту.
Представник позивача ОСОБА_1 до суду не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 38).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзивів на позов не надали, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового звязку (а.с.36, 36), заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню за наступних підстав.
У відповідності до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором №264на від 19.12.2013 року, укладеного між Цедентом і ОСОБА_3 (а.с.13).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1,2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», особа набуває статусу фінансової установи після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.
З матеріалів справи вбачається, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця кредитної спілки, яка є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_2, яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права та не має відповідної ліцензії, що суперечить положенням ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Такої ж позиції також дотримується ОСОБА_5 Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 р. у справі №909/968/16.
Тобто, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобовязань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний субєкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України.
Оскільки позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, тобто відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є субєктом звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Згідно зі ст. ст. 5 12 , 514, 610, 611, 1054 ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 82, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий О. М. Іванова