ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/454/19 Справа № 204/5932/17 Суддя у 1-й інстанції - Тітова І.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство АСК ІНГО Україна про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство АСК ІНГО Україна про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство АСК ІНГО Україна про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати повністю рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві Комунальне підприємство Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року просить рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру втрати товарної вартості КТЗ, які він просить стягнути з відповідачів.

Але з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2016 року, о 17:00 год. в м.Дніпро, на вул. ОСОБА_3, в районі електроопори №141 водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «ЗІЛ» д/н НОМЕР_1, при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди попереду вчасно не вжив заходів гальмування, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований попереду автомобіль НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження та позивачу, як власнику автомобіля, була завдана значна матеріальна шкода.

Власником транспортного засобу «Subaru Forester» д/н НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 року, водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєному дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 7).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_4 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9363747 у ПрАТ АСК ІНГО Україна.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №4274 від 21.12.2016 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) JF1SJ9LC5DG058776, пошкодженого у наслідок від ДТП, становить 46532грн.43коп. без урахування ВТВ та 60039грн.17коп. з урахуванням ВТВ (а.с.9-20).

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ АСК ІНГО Україна в порядку передбаченому Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із заявою про страхове відшкодування та надав всі необхідні документи.

23 січня 2017 року ПрАТ АСК ІНГО Україна здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 41 895, 06 грн. (а.с. 22).

18 серпня 2017 року ПрАТ АСК ІНГО Україна здійснила доплату у розмірі 7 516, 44 грн. (а.с. 23).

Таким чином, відповідно до норм Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9363747 ПрАТ АСК ІНГО Україна здійснила позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі оціненої шкоди, а рамках свого ліміту відповідальності, у загальному розмірі 49 411 грн. 50 коп. Без урахування втрати товарної вартості.

Згідно ст. 32.7 Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно ст. 3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Враховуючи вказане, позивачем були дотримані зазначені вимоги чинного законодавства України та проведена незалежна оцінка майна.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. №1335/5/1159 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. №1335/5/1159 (далі - Методика) вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного пошкодження КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показники передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до п.8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №4274 від 21.12.2016 року розмір втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_5 складає 13 506 грн. 74 коп.

За підготовку та складання вказаного висновку експертного дослідження позивачем було сплачено 1 200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №4274 від 12.12.2016 року.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п.1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП.

Пунктом 32.7. ст. 32 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-ІV Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а саме в редакції Закону України від 07 липня 2011 року №3610-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків, цінних паперів і фінансових послуг, яка була чинною в період з 08 січня 2012 року до 04 листопада 2012 року) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Однак у Методиці товарознавчої експертизи та державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованій у міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, міститься поняття втрата товарної вартості транспортного засобу, а поняття Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу не використовується.

Системний аналіз п.32.7 ст. 32 зазначеного Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ст. 22, абз. 3 п. 3 ч.1 ст.988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, пп. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Виходячи з вищевикладеного, позивачу повинен бути компенсований розмір втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_5, який складає 13 506 грн. 74 коп. (згідно з висновком №4174 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості збитку КТЗ від 21 грудня 2016 року).

В момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем КП Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради та здійснював свої трудові (службові) обов'язки, тому завдана матеріальна шкода повинна бути стягнута із КП Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради.

09 березня 2017 року позивачем було подано заяву до КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, в якій зазначив, що 06.12.2016 року сталося ДТП з участю його автомобіля НОМЕР_6, а також автомобіля НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_2 Згідно з постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.01.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним. 24.01.2017 року страхова компанія ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 41895грн.06коп. без врахування втрати товарної вартості. Згідно з висновком №4274 від 21.12.2016 року втрата товарної вартості складає 13506грн.74коп. Просив перерахувати вищевказану суму на його рахунок (а.с.24).

26 квітня 2017 року позивачем було направлено директору КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради досудову вимогу, у якій зазначив, що у звязку з тим, що КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради не виконала свої обовязки щодо здійснення відшкодування завданої матеріальної шкоди, то направляє додаткову досудову вимогу в додаток до заяви від 09.03.2017 року, зазначив, що у випадку не врегулювання даного питання протягом пяти робочих днів з моменту отримання даної досудової вимоги буде змушений готувати документи для подачі позову до суду (а.с.25-26).

06 грудня 2017 року позивачем було направлено ОСОБА_2 досудову вимогу, в якій зазначив, що у звязку з тим, що до теперішнього моменту КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради не виконало свої обовязки, щодо здійснення відшкодування завданої матеріальної шкоди, то позивач змушений звернутися безпосередньо до ОСОБА_2 з метою стягнення суми матеріальної шкоди і пропонує або вплинути на підприємство, де ОСОБА_2 працював на момент ДТП, або самостійно погасити матеріальну шкоду у розмірі 13 506 грн.74коп. (а.с.27).

13 березня 2017 року КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради направило позивачу відповідь на заяву №585, в якій зазначено, що розглянувши заяву та проаналізувавши додані до заяви документи, КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради змушений відмовити в задоволенні заяви про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 13506грн.74коп., оскільки : 24.01.2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 41895грн.06коп. без урахування втрати товарної вартості у розмірі 13506грн.74коп. Однак, при цьому до заяви не додані документи, що підтверджують правові підстави відмови у відшкодуванні втрати товарної вартості з боку ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Запропоновано позивачу надати письмову відмову ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» щодо виплати втрати товарної вартості згідно висновку експертного дослідженні №4274 від 21.12.2016 року з посиланням на норми чинного законодавства та акт виконаних робіт з переліком запчастин, які були замінені при виконанні ремонтних робіт (а.с.28).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1192 ЦК України з урахування обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) від 27 березня 1992 року №6 шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року скасуванню в частині відмови в стягненні з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради матеріальної шкоди та ухваленню нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 706,74 грн., яка складається з 13 506,74 грн. - втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_8 та 1200,00грн. - витрат за складання експертного дослідження.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600,00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року - скасувати в частині відмови в стягненні з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 706,74 грн., яка складається з 13 506,74 грн. - втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_8 та 1 200,00 грн. - витрат за складання експертного дослідження.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпровський електротранспорт Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4