ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2766/19 Справа № 202/1969/18 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року та на додаткове рішення цього ж суду від 28 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 жовтня 2009 року між ним та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «ОСОБА_1». Під час перебування у шлюбі у нього з відповідачем народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде жити з відповідачем. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. З 2014 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Шлюб має умовний характер, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, збереження сім'ї неможливе. Подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам подружжя. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1, зареєстрований 24 жовтня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 червня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №989, які мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвано.

Додатковим рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 122-123).

З такими рішеннями не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1, зокрема, зазначає, що з розірванням шлюбу не згодна та вважає, що судом порушено її права ненаданням сторонам строку для примирення подружжя. Суд першої інстанції необґрунтував у своєму рішенні, яким чином збереження шлюбу могло б суперечити інтересам одного з подружжя та на підставі чого судом було зроблено такий висновок.

Відповідно до положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року» роз'яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 7 ст.240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 989, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після укладення шлюбу ОСОБА_1 прізвище не змінювала.

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 10.08.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 993, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 10.08.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 8).

Враховуючи викладене, з метою збереження сім'ї сторін по справі, а також враховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, термін перебування сторін у шлюбі; враховуючи, що вжиття заходів щодо примирення даного подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, - колегія вважає за необхідне надати сторонам строк для примирення два місяці та у зв'язку з цим зупинити провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 260, 261, 381, 389ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення тривалістю два місяці.

Провадження у справі зупинити до закінчення строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, в частині зупинення провадженняпротягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді