19.04.2019
Справа №642/1448/19
2/642/887/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі Канаєвій К.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до структурного підрозділу «Харківська автобаза» ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», третя особа: начальник структурного підрозділу «Харківська автобаза» ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що працювала на посаді інженера 1-ї категорії у структурному підрозділі «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 12.04.2007р. У звязку із упередженим ставленням до неї начальника ОСОБА_3, вона після конфліктної ситуації під впливом емоцій, 24.10.2018р. склала заяву про звільнення за власним бажанням. В період з 01.11.2018р. по 09.11.2018р. вона знаходилася на лікарняному у денному стаціонарі ХКЛЗТ №2 та вийшла на роботу 12.11.2018р., проте до роботи її не допустили та надали для ознайомлення наказ №96/ос від 07.11.2018р. про звільнення її з посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Наказ вона відмовилася підписувати, та зазначає, що її звільнення проведене з порушенням трудового законодавства.

В позові ставить наступні вимоги:

- визнати звільнення позивач з роботи незаконним та поновити на посаді інженера з охорони праці 1 категорії структурного підрозділу «Харківська автобаза» ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

- стягнути з третьої особи ОСОБА_3 грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

Ухвалою від 21 березня 2019р. було відкрито провадження та справа призначена до слухання в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 філією «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 12.04.2019р. було подано до суду відзив на позовну заяву, а також два клопотання про залишення позову без руху та про розгляд справи в загальному порядку.

За таких обставин, є доцільним в першу чергу розгляд клопотання ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про залишення позову без руху.

В своєму клопотанні РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» зазначає, що позивачкою при зверненні до суду не був сплачений судовий збір за вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. У пункті 57 постанови ОСОБА_4 Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №910/4518/16 зроблено висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за роботу (усіх виплат на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пунктом 58 цієї постанови визначено, що пільга сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Позивачка, звертаючись до суду, судовий збір не сплачувала, та в позові посилалася на п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Постановою ОСОБА_4 Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №910/4518/16 в пунктах 57 та 58 зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, позивачкою не виконано вимоги ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позову не додано квитанцію про сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» для вимог майнового характеру: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до структурного підрозділу «Харківська автобаза» ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_2 філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», третя особа: начальник структурного підрозділу «Харківська автобаза» ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в триденний строк з моменту отримання даної ухвали і розяснити, що у випадку не виконання вимог суду позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Л.Г. Проценко