П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/5187/19

Провадження № 22-ц/4815/632/19

Головуючий у Рівненському міському: Ковальов І.М.

Ухвалу суду першої інстанції повним

текстом постановлено в м. Рівне 15 березня 2019 року.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

за участі (в апеляційному суді): заявника і його представника - адвоката Дем`яненко Любові Петрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначав, що він є особою з інвалідністю, яка ліквідовувала наслідки аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та постраждала внаслідок цього. Працював на Чорнобильській АЕС, а при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був залучений до складу формувань Цивільної оборони з в САБ-21 тресту "Рівнешляхбуд" в 1986-1988 роках. Зазначив, що від судового підтвердження цих обставин залежить виникнення його особистих прав, а тому просив заяву задовольнити.

З наведених міркувань просив встановити факт його залучення до складу формування Цивільної оборони в САБ-21 тресту "Рівнешляхбут" під час виконання ним робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України. Повернуто заявнику подану ним заяву з додатками. Роз`яснено заявнику право на звернення до суду з позовною заявою у загальному порядку.

На ухвалу суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначалось про хибність висновку суду про наявність спору про право, оскільки у відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вважає, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту його залучення до складу формувань Цивільної оборони в САБ-21 тресту "Рівнешляхбуд" під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, окрім як отримання ним підтверджуючих документів у правонаступника тресту - ВАТ "Рівнешляхбуд", яке на даний час ліквідоване. Разом з тим, зазначено, що від встановлення факту того, що він був залучений до складу Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, залежить виникнення його особистих та майнових прав, і без судового підтвердження такого факту він буде позбавлений можливості здійснити ці права.

За наведених мотивів просив ухвалу Рівненського міського суду від 15 березня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно виходив із того, що встановлення факту залучення заявника до складу формування Цивільної оборони в САБ-21 тресту "Рівнешляхбуд" під час виконання ним робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках необхідно заявнику для встановлення майнових прав, тобто у вбачається спір про право.

У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

При цьому згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду

Між тим, заявник, зазначаючи про залежність виникнення його особистих прав від визнання судом факту залучення до складу формувань Цивільної оборони, не вказує навіть яких саме особистих прав стосується встановлення такого факту.

Заразом ним не наведено, що встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не свідчать про порушення судом вимог ст. 315 ЦПК України або інших норм процесуального права, а зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, зручний для заявника, що має за мету задоволення апеляційної скарги. Тобто її доводи не стосуються спростування висновків суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Як правильно зазначив місцевий суд, заявник не позбавлений права на звернення до суду з позовом у встановленому процесуальним законом порядку для захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав або оскарження рішень, дій або бездіяльності відповідного державного органу.

Підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 50 хв. 21.05.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків