Справа № 523/6132/19
Провадження №2/523/3094/19
У Х В А Л А

"22" квітня 2019 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Малиновський О.М. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Одеський нафтопереробний завод» про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення компенсації та індексації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.08.2016р по 17.04.2019р в сумі 81.027,93 гривень, стягнути компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 11.525,76 гривень, стягнути індексацію в сумі 4572,69 гривень.

Вивчивши матеріали справи суддя вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

У відповідність до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення правил ст. 177 ЦПК України позивач не надав документу, що підтверджує сплату судового збору. В позовній заяві позивач посилається на ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як на підставу звільнення його від сплати судового збору, а саме позивачі, які подали позови про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та інші вимоги, що випливають з трудових спорів звільняються від сплати судового збору.

Судом не приймаються до уваги дані посилання позивача, оскільки з огляду на положення статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, однак, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ставляться вимоги саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, тобто за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, а тому не входить до структури заробітної плати.

Згідно висновку зазначеному в Постанові Великої палати Верховного суду від 30.01.2019 р. № 910/4518/16, - за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за пред`явлення фізичними особами вимог майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А тому, враховуючи викладене вище позивачу слід сплати судовий збір, в розмірі 971,30 гривень за наступними реквізитами: Отримувач коштів: УК у м. Одесі/Суворовський р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) -899998; Рахунок отримувача -НОМЕР_1; Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Одеський нафтопереробний завод» про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення компенсації та індексації- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повну ухвалу суду складено та підписано 22 квітня 2019 р.

Суддя