Справа № 462/1321/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2813/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Приколоти Т.І.

секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника Залізничної РА ЛМР ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа- Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу у вихованні дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод, щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Позовні вимоги мотивував тим, що 22 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб.

У шлюбі народилося двоє дітей - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З листопада 2017 року між ним та відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні дітей, їх відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом з його дітьми.

Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводило лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створювала такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дітьми.

28 листопада 2018 року він звернувся за захистом своїх прав до органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 18квітня 2018 року встановлено йому графік побачення з дітьми.

Разом з тим, часто він позбавлений можливості бачитися з дітьми, в тому числі і у зв»язку з відсутністю дітей в школі та садочку. Так як відповідач не контактує з ним, він позбавлений жодної інформації щодо стану здоров»я дітей, перебігу їхніх захворювань, належності та адекватності надання їм медичної допомоги.

Позивач вважав, що його права як батька є порушеними.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від червня 2018 року, ОСОБА_2 просив:

зобов»язати відповідачку не чинити перешкоди щодо його участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2;

визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дітей:

останні чотири тижні літніх канікул;

безперешкодне відвідування дітей в період захворювання за місцем їх фактичного проживання;

побачення з дітьми в їх дні народження та інших особистих, шкільних святах;

побачення три рази на тиждень з п»ятниці по неділю включно з 18.00 год п»ятниці до 18.00 год. неділі з наданням дітей до його місця свого проживання.

Необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв»язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та дітьми.

Зобов»язати ОСОБА_8 за два дні до його зустрічі з дітьми, надавати йому точну інформацію, щодо фактичного місця проживання, перебування у садку, проживання, перебування дітей, а в разі настання змін щодо їх проживання, перебування повідомити про це його особисто на наступний день з настанням таких обставин (а.с.2-5;106-108).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2:

-побачення з дітьми кожні 1 і 3 субота місяця з 16 год. до 19 год.;

-побачення з дітьми кожні 2 і 4 неділя місяця з 15 год. до 18 год.;

-побачення з дітьми кожного вівторка та четверга місяця з 16.00 год. до 18.00 год.

-щорічно влітку протягом 14 днів для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю батьків.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що відмовляючи частково в задоволенні його позовних вимог, суд не застосував норми сімейного законодавства, якими встановлений принцип рівності обох батьків в питаннях виховання дітей згідно якого мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вказує, що встановлений судом в оскаржуваному рішенні порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні сина та доньки не відповідає закріпленому на законодавчому рівні принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дітей.

Зазначає, що визначений порядок, а саме: побачення з дітьми кожні 1 і 3 субота місяця з 16 год. до 19 год.; побачення з дітьми кожні 2 і 4 неділя місяця з 15 год. до 18 год.; побачення з дітьми кожного вівторка та четверга місяця з 16.00 год. до 18.00 год. щорічно влітку протягом 14 днів для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю батьків, не може забезпечити дітям рівноправну участь батька у їх вихованні.

Також вважає, що суд не надав належної оцінки поясненням в суді представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в яких зазначалося: «виходячи з інтересів дітей та рівності прав батьків щодо виховання дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне збільшити час побачень позивача з дітьми».

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року змінити в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дітей:

Останні чотири тижні літніх канікул;

Побачення з дітьми в їх дні народження та інших особистих святах.

Побачення три рази на тиждень з п'ятниці по неділю включно з 18-00 п'ятниці до 18-00 неділі включно з наданням дітей до його місця проживання ;

Зобов'язати ОСОБА_5 за два дні до його зустрічі з дітьми, надати йому точну інформацію, щодо фактичного місця проживання, перебування у садку, проживання, перебування дітей, а в разі настання змін щодо їх поживання, перебування повідомити про це його особисто на наступний день з настанням таких обставин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що задовольняючи частково позов, суд виходив із усних пояснень представника органу опіки та піклування, її суб'єктивного бачення вирішення питання щодо способу участі батька у вихованні дитини, натомість позиція органну опіки та піклування мала бути вражена у висновку, як передбачено 4, 5 ст. 19 СК України, відповідно пояснення представника органу опіки та піклування як доказ є недопустимими.

Вказує, що пояснення представника органу опіки та піклування є не повними, зокрема в частині оцінки поведінки батьків, відповідно не можуть вважатись достовірним, так, відповідач письмово та телефоном ставила до відома орган опіки та піклування про порушення позивачем встановленого порядку побачень з дітьми.

Крім того, вважає, що висновок органу опіки та піклування не був поданий, а судом не ставилось питання про надання такого висновку умисно у зв'язку з тим, що там має міститись інформація, яка стосується справи, у тому числі яка вказує про причини конфліктних ситуацій, може характеризувати негативно особу позивача. Зокрема, 12 квітня 2018 під час засідання комісії з питань захисту прав дитини, вона надала для прослуховування запис розмови з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (додаток 3), який засвідчує аморальну поведінку батька (позивача), який діє явно не в інтересах дітей, зокрема налаштовує останніх проти матері (відповідача).

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду від 26 жовтня 2018 року, залишити в силі порядок участі гр. ОСОБА_2. у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, який встановлений розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18 квітня 2018 № 217.

Судові витрати просить стягнути із відповідача на її користь.

ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, хоча про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином.

Також слід зазначити, що 26 березня 2019 року о 14 год. 40 хв. до суду надійшло клопотання від ОСОБА_5 про перенесення судового засідання, однак таке судом не розглядалося, оскільки таке клопотання колегією суддів Львівського апеляційного суду отримано після завершення розгляду справи та проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в підтримання доводів своєї апеляційної скарги та спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також пояснення представника Залізничної РА ЛМР ОСОБА_4,яка просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні враховуючи наступне.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу у вихованні дітей, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_11 як батько дітей має право на спілкування та участь у вихованні з ними, а ОСОБА_5 не повинна чинити перешкоди ОСОБА_11 у такому.

Встановлюючи позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми суд враховуваввік дітей та їх зайнятість у гуртках, бажання батька спілкуватися з дітьми, а також запропонований представником Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з дітьми, дотримуючись розумного балансу участі обох батьків у вихованні дітей та прийшов до висновку, визначений спосіб є найбільш оптимальним в даній ситуації.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_5 повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений СК України.

Зокрема, особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей визначені главою 13 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У відповідності до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України).

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року до 16 березня 2018 року і від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В грудні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розлучилися, а діти залишилися проживати із матір»ю ОСОБА_5 за адресою:м.Львів, вул.Гайовської, 18.

Між сторонами склалися особисті неприязні стосунки, відповідачка категорично відмовляється спілкуватися та бачитися з позивачем, не дозволяє бачитися з дітьми.

Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18 травня 2018 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року, закрито провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення /а.с.89/.

Також встановлено, що ОСОБА_2 17 лютого 2018 року з дозволу ОСОБА_12Й зайшов в приміщення будинку №18 по вул Гайовської у м.Львові, де попросив у ОСОБА_8 дозволу на побачення з їхніми спільними дітьми, на що остання відповіла відмовою. Розмова відбувалася на підвищених тонах, проте жодних словесних образ, погроз чи залякування з боку ОСОБА_2, які б могли завдати ОСОБА_8 шкоди психічному здоров»ю.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, син повивача та відповідачки навчався у СШЗ №65, де навчальний процес тривав до 14 год., а їх донька відвідувала ДНЗ №160, де знаходилась до 16.00 год. Окрім того, кожного вівторка та четверга з 15.30 год. до 16.00 год. донька відвідувала гурток з вивчення іноземних мов, а також у вказані дні з 18.00 год. до 19.40 год. діти займалася у спортивному гуртку по карате.

Сторони не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, зважаючи на що у лютому 2018 року позивач звернувся у Залізничну районну адміністрації як орган опіки та піклування із заявою про усунення перешкод та встановлення днів побачень з дітьми у вихідні та святкові дні з 9.00 год. до 18.00 год.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 12 квітня 2018 року визначено порядок участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей за наступним графіком:

2 дні на тиждень по 1 години з донькою ОСОБА_7 на території ДНЗ №160 та з сином ОСОБА_6 на території СЗШ №65.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18 квітня 2018 року №217 встановлено ОСОБА_2 днями побачень із сином ОСОБА_6:

кожен вівторок місяця на території СЗШ №65 з 13.30 год. до 14.30 год. та кожну пятницю місяця території СЗШ №65 з 12.30 год. до 13.30 год., а також встановлено днями побачень із донькою ОСОБА_7:

кожні вівторок та пятницю на території ДНЗ №160 з 16.00год. до 17.00 год.

Матері дитини не перешкоджати ОСОБА_8 не перешкоджати зустрічам та спілкуванні батька ОСОБА_2 з дітьми.

Дане розпорядження винесене з врахуванням висновку відділу у справах дітей та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради і виконується ОСОБА_2 по даний час

Також судом встановлено, що влітку 2018 року позивач не бачився і не спілкувався з дітьми, так як відповідач вивезла їх на відпочинок в інше місто, про що повідомила орган опіки та піклування, при цьому позивачу не було відомо про місце перебування його дітей, а відтак він не міг їх навідати.

Наведе вище свідчить про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Як в суді першої так й апеляційної інстанції представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування пояснила, що у березні 2018 року, виходячи з інтересів дітей, враховуючи конфліктність відносин між батьками, з метою недопущення ускладнення цих відносин та втягнення дітей у конфлікт між батьками, органом опіки та піклування було встановлено позивачу мінімальний час для побачення з дітьми, тобто по одній годині двічі на тиждень на території навчальних закладів, які відвідують діти. Однак, на даний час, враховуючи поведінку батьків, виходячи з інтересів дітей та рівності прав батьків щодо виховання дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне збільшити час побачень позивача з дітьми, а також визначити час їх спільного відпочинку під час літніх канікул протягом 14 днів.

З тих підстав просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, не погоджується із запропонованим позивачем способами участі у спілкуванні та у вихованні дітей які запропоновані ним в апеляційній скарзі, оскільки вони практично є непрогнозованими, не враховують віку дітей, їх психологічного стану, а фактично зводяться переважно до необхідності врахування інтересів позивача.

У той же час, частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працює, позитивно характеризується за місцем праці, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в КЗЛОР „Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер та КЗЛОР „Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень не перебуває.

Поряд з цим, судами першої та апеляційної інстанції не здобуто, а відповідачем не надано доказів того, що батько ОСОБА_2 негативно впливає на своїх дітей чи таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дітей, фактів неналежного виконання своїх батьківських обов'язків.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що неприязні стосунки між сторонами у справі не свідчать про протиправну поведінку ОСОБА_2 щодо дітей.

Колегія суддів погоджується з тим, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 12 квітня 2018 року про те, що побачення позивача з дітьми мають відбуватися двічі на тиждень по одній годині лише на території навчальних закладів не забезпечує належної участі батька у їх вихованні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_12 A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

За таких обставин, суд першої інстанції беручи до уваги пояснення сторін та встановлені обставини по справі, установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18.04.2018 року №217 та пояснення представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування даних в суді першої щодо поведінки батьків та доцільності збільшення часу побачень позивача з дітьми, а також визначення часу спільного відпочинку під час літніх канікул, і вимоги статей 157, 158 СК України, дійшов правильного висновку про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з дітьми, сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом побачення з дітьми кожні 1 і 3 субота місяця з 16 год. до 19 год.; побачення з дітьми кожні 2 і 4 неділя місяця з 15 год. до 18 год.; побачення з дітьми кожного вівторка та четверга місяця з 16.00 год. до 18.00 год.: щорічно влітку протягом 14 днів для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю батьків.

Таке рішення буде відповідати якнайкращим інтересам дітей .

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_13