РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/667/19

Справа № 510/377/19

13.05.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-житловий будинок НОМЕР_1 розташований АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. А загальною площею 45,80 кв.м, житловою площею 23,40 кв.м, підсобною площею 22,40 кв.м.;

-1/7 частка квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м, підсобною площею 31,90 кв.м.

За життя померлий ОСОБА_4 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі ОСОБА_1 (донька померлого) та відповідач по справі ОСОБА_2 (дружина померлого). Інших спадкоємців немає.

Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 грудня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідача у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі та проти його задоволення не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-житловий будинок НОМЕР_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. А загальною площею 45,80 кв.м, житловою площею 23,40 кв.м, підсобною площею 22,40 кв.м.;

-1/7 частка квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м, підсобною площею 31,90 кв.м.

За життя померлий ОСОБА_4 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі ОСОБА_1 (донька померлого) та відповідач по справі ОСОБА_2 (дружина померлого). Інших спадкоємців немає.

Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До спадкоємців за законом на майно померлого також відноситься відповідач по праві ОСОБА_2 , яка є дружиною останнього. Однак вона не проживала разом з ОСОБА_4 та після його смерті не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до наявних в матеріалах справи протоколів допита особи з її згоди, свідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показали, що воні знають позивача з дитинства, на день смерті ОСОБА_4 донька проживала з ним, піклувалася про нього, а його дружина проживала в іншому місці по вул АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що відповідач по справі в визначений законом період не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а тому вважається такою, що не прийняла спадщину виходячи з вимог ст. 1272 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 грудня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності померлого ОСОБА_4 , підтверджують факт сумісного проживання позивача та померлого, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області 19 травня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_4 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. А загальною площею 45,80 кв.м, житловою площею 23,40 кв.м, підсобною площею 22,40 кв.м., вбиральня літ. Г, огорожа 1, споруда 2,3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області 19 травня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на 1/7 частку квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м, підсобною площею 31,90 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова