ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року за апеляційною скаргою Держави України в особі Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи Державна казначейська служба України та Департамент Державної виконавчої служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи Державна казначейська служба України та Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 280 081,44 (двісті вісімдесят тисяч вісімдесят одна) грн. 44 коп., що станом на день винесення рішення дорівнює 10 000 доларів США (десять тисяч) доларів США та 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., а загалом 283 581,44 (двісті вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн. 44 коп. - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8 190 000,00 (вісім мільйонів сто дев`яносто тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок держави /т.2 а.с. 205-226/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи Державна казначейська служба України та Департамент Державної виконавчої служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено /т.3 а.с. 252-257/.

10 червня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року за нововиявленими обставинами /т.4 а.с. 13/.

Як на нововиявлені обставини посилається на те, що мотивами рішення ухваленого Дніпровським апеляційним судом 23 травня 2019 року були суперечливість і неповнота законодавства України та несвідомість складу суду, що колегія суддів не мала права розглядати цю справу через недоброзичлеве ставлення до нього. Також основною нововиявленою обставиною, на його думку, є надмірні душевні хвилювання складу суду при розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в касаційному порядку.

Так з практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 , не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування судового рішення у порядку його перегляду за нововиявленими обставинами.

Заявник скористався своїм правом на касаційне оскарження, що підтверджується ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду про витребування цієї справи /т.4 а.с. 175/.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.

керуючись ст.ст. 423, 424, 427, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров