Справа №333/2255/19
Провадження №2-о/333/136/19
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Холода Р.С.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.

прокурора Богача С.О.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

зацікавленої особи ОСОБА_5,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ярославська, буд. 74, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікарь Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6 посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 19.04.2019 року. З анамнезу відомо, що психічні розлади зявились у ОСОБА_6 з 2004 року, є людиною з інвалідністю 2 групи з дитинства безстроково. Захворюванню передував період метафізичної інтоксикації та психопатоподібної поведінки. В подальшому неодноразово лікувався стаціонарно, остання госпіталізація з 09.05.2018 року по 14.08.2018 року в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У березні 2019 року перебував в реанімаційному відділенні 5-ої міської лікарні у звязку з тим, що на тлі психічного стану випив невідому кількість психотропних препаратів, знаходився пять днів у комі.

До лікарні звернулась матір ОСОБА_6 ОСОБА_5 із заявою про примусову госпіталізацію її сина, так як стан сина погіршився протягом останніх трьох тижнів, порушився сон, розмовляє сам із собою, погрожує матері фізичною розправою. На вулиці у жінок вириває сумки, вживає наркотики і алкоголь.

19.04.2019 року ОСОБА_6 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хворий страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, простої форми з аутоагресивними та агресивними діями й високою ймовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння (отруєння пацієнта медикаментами, агресія на адресу матері). Госпіталізація обґрунтована. Таким чином, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримував з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Лікар-психіатр ОСОБА_4 зазначила, що 19.04.2019 року ОСОБА_6 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хворий страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, простої форми з аутоагресивними та агресивними діями й високою ймовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, так як ОСОБА_6 неспроможний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність

Зацікавлена особа мати ОСОБА_6 ОСОБА_5 вважала, що необхідно примусово госпіталізувати ОСОБА_6, так як він представляє небезпеку для себе та оточуючих. Постійно погрожує їй, перед цим убив собаку.

ОСОБА_6 вів себе у судовому засіданні неадекватно, на питання суду не відреагував.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, зацікавленої особи, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.04.2019 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ярославська, буд. 74 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі шизофренії, простої форми з аутоагресивними та агресивними діями й високою ймовірністю здійснення суспільно-небезпечного діяння. Його лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Щодо обєктивності вказаного висновку у суду сумніві відсутні.

Досліджений висновок лікарів, надані суду пояснення лікаря-психіатра та зацікавленої особи, що ОСОБА_6 внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе та оточуючих, не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.339-342 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ярославська, буд. 74 до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-А.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.04.2019 року.

Суддя Р.С. Холод

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2