Житомирський апеляційний суд
Справа №275/244/18 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №275/244/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області, ухвалене 11 грудня 2018 року суддею Лівочкою Л.І. у смт. Брусилові, повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк), звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 08.07.2010, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 28.02.2018 в сумі 116044,97 грн, з яких: 4922,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 109729,57 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1393,16 грн - заборгованість по пені та комісії.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

На його думку, судом не встановлено дійсного строку дії кредитної картки НОМЕР_2, що має значення для вирішення спору, та безпідставно не враховано надані Банком довідки, які підтверджують термін дії платіжної картки до травня 2015 року. Крім того, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі згідно висновків Верховного Суду України, викладених у постанові № 6-24цс14 від 16.04.2014, починається із наступного дня після спливу останнього дня місяця дії картки, тому, на думку представника, Банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, а висновок суду про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив, що Банком не надано доказів граничного строку дії картки, ознайомлення позичальника з умовами кредитування, а оскільки останній платіж ОСОБА_1 здійснила 09.07.2014, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній підстав.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.07.2010 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 5600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 своїм підписом у анкеті-заяві підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Також відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобов'язалась ознайомлюватись із змінами до них на офіційному сайті Банку (а.с. 11).

Відповідно до наданої Банком довідки, ОСОБА_1 за вказаним договором видано дві картки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, остання з яких має строк дії до останнього дня травня 2015 року (а.с.74, 95).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором, Банк просив стягнути з неї заборгованість, яка станом на 28.02.2018 за розрахунком Банку, наданим до позовної заяви, становить 116044,97 грн, з яких: 4922,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 109729,57 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1393,16 грн - заборгованість по пені та комісії.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 здійснила останній платіж за договором 09.07.2014, а тому Банк, звернувшись до суду із позовом 11.04.2018, пропустив строк звернення до суду із даним позовом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору отримала кредит, кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки. Відповідачка отримала дві платіжні картки № НОМЕР_3, НОМЕР_2, строк дії останньої становив до 31.05.2015. Тому, з урахуванням передбаченого законом трирічного стоку позовної давності, позовна давність у даному випадку спливла 31.05.2018, а з позовом до суду про повернення кредиту у повному обсязі Банк звернувся у межах цього строку - 08.04.2018. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Суду апеляційної інстанції представник Банку надав розрахунок заборгованості, який відповідає умовам укладеного між сторонами договору, інформації, яка відображена у виписці по рахунку (а.с 90-93).

Враховуючи, що Банк звернувся до суду в межах встановленого законом строку позовної давності, ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного й повного повернення тіла кредиту та сплати відсотків, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового - про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у загальній сумі 7995,75 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4922,24 грн, заборгованість по процентам - 1873,51 грн, пеня - 1200 грн.

Посилання суду першої інстанції на не доведення Банком строку дії картки НОМЕР_2 до останнього дня травня 2015 є помилковими, з огляду на те, що відповідачка в судовому засіданні не спростувала офіційні довідки позивача та інформацію, яка міститься у виписці по рахунку. Пояснення представника Банку щодо отримання кредитної картки відповідачкою 29.11.2013 та наявне в матеріалах фото останньої, здійснене цього числа, із платіжною карткою, на якому не видно її номера, не спростовують надані Банком довідки про видачу кредитних карток відповідачці та строку їх дії, наявність заборгованості останньої перед Банком у зв'язку із неналежним виконанням умов договору.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на не ознайомлення позичальника з умовами кредитування, спростовуються змістом підписаної ним анкети-заяви.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог за подання позову до суду в сумі 121,40 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 182,36 грн, а всього 303,76грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 08 липня 2010 року у загальній сумі 7995,75 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4922,24 грн, заборгованість по процентам - 1873,51грн, пеня - 1200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-д, ) 303,76 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 квітня 2019 року.