Справа № 423/4119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

Попаснянский районний суд Луганської області

у складі: головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирнодолинської територіальної громади в особі Мирнодолинської селищної ради про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

В поданому позову позивач - ОСОБА_1 вказав, що він є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність з вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур на території с-ща Підлесне та смт.Мирна Долина.

У 1984 році на території смт.Мирна долина та с-ще.Підлесне діяв радгосп «Мирна Долина», на базі якого у 1996 році було створено Колективне сільськогосподарське підприємство(КСП) «Мирна Долина», а 14.02.2000 року КСП «Мирна Долина» було реформовано та було створено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю(СТОВ) «Мирна Долина».

Але у 2003 році, у зв`язку з тим, що СТОВ «Мирна Долина» стало не платоспроможним, Господарським судом Луганської області була порушена справа про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мирна Долина» та з 11.11.2005 року СТОВ «Мирна Долина» припинило свою діяльність, тобто було ліквідовано.

У зв`язку з ліквідацією СТОВ «Мирна Долина» на території с-ща Підлесне залишилось вільним нежитлова будівля, загальною площею 601,2 кв.м із належними до будівлі спорудами (двома навесами), яка розташована на вул. АДРЕСА_1 (колишня Октябрська), якою раніше користувалось СТОВ "Мирна Долина".

З того ж часу, а саме з 2003 року нежитловою будівлею став володіти та користуватися позивач, став утримувати її, та зараз використовує в якості складу для зберігання зернових культур, у здійсненні своєї підприємницької діяльності.

Позивач зазначає, що весь час, у період з 2003 року він намагався встановити, хто фактично є власником цієї нежитлової будівлі або отримати будь-які документи щодо власника зазначеної будівлі, але з`ясувалося, що документів які б підтверджували право власності колишнього СТОВ "Мирна Долина" на зазначену нежитлову будівлю - не має, про що позивачу надана довідка Мирнодолинської селищної ради, про те, що нежитлова будівля, загальною площею 601,2 кв.м зі спорудами (двома навесами), яка розташована на території Мирнодолинської селищної ради - на балансовому бухгалтерському обліку Мирнодолинської селищної ради також не знаходиться, також в наданій довідці зазначено, що нежитлова будівля, якою користується позивач раніше належало КСП «Мирна Долина», але це підприємство на даний час не існує.

Таким чином, позивач з"ясував, що вищезазначена нежитлова будівля, якою на даний час володіє позивач, фактично не має власника .

Після чого, за заявою позивача, рішенням виконкому Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області № 55 від 21 листопада 2018 року вищезазначеної будівлі була присвоєна поштова адреса: : АДРЕСА_1 .

Також за заявою позивача ОСОБА_1 . приватним підприємством «Геотехінвентпроект» було виготовлено технічний паспорт на зазначену будівлю, а відповідним фахівцем-оцінювачем складений звіт про грощову оцінку зазначеної будівлі.

Позивач зазначає, що і по цей час, він володіє та користується нежитловою будівлею, яка розташована у с-ще Підлесне Попаснянського району Луганської області , за адресою: вул АДРЕСА_1 .

Також, позивач зазначає, що починаючи з 2003 року на даний час він самостійно, за особисті кошти, утримує цю будівлю в належному стані, здійснює ремонт будівлі.

Позивач зазначає, що він що увесь цей час, а саме більше 15 років він володіє та користується зазначеною нежитловою будівлею добросовісно, відкрито та безперервно, та вважав, що дана будівля належала Мирнодолинської територіальної громади та у нього буде можливість оформити на нього право властнсті належним чином.

Враховуючи викладені обставини, позивач, звернувся до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тому що він більш 10 років володіє та користується цією нежитловою будівлею, а іншим шляхом належно оформити право власності на вказану нежитлову будівлю, при наявності вищезазначених обставин, неможливо.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися надали кожний заяву про розгляд справі у їх відсутність, позов підтримали вповному обсязі.

Представник відповідача також не зявився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття особою права власності на майно за набувальною давністю, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 8 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного КодексуУкраїни передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», :

- Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач, є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність з вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.12).

При цьому, згідно Акту депутатського обстеження від 01.11.2018 року та довідки (а.с.29.30) нежитловою будівлею, загальною площею 601,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала КСП «Мирна Долина», та яке на даний час не існує, починаючи з 2003 року користується ОСОБА_1 , який утримує будівлю у належному стані, здійснює ремонт, як поточний так і капітальний, в тому числі: здійснив ремонт покрівлі, установку віконних блоків, дверей, здійснив ремонт штукатурки зовні та всередині приміщення, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 , добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним нежитловим приміщенням.

Даний акт був складений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження.

Згідно рішення виконавчого комітету Мирнодолинської селищної ради №55 від 21.11.2018 року, за заявою ОСОБА_1 нежитлової будівлі, загальною площею 601,2 кв.м., яка розташована в межах населеного пункту с-ще Підлесне, по вулице Центральна, була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 ( а.с.8).

Згідно довідки Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області від 21.11.2018 року, а.с.30 нежитлова будівля , загальною площею 601,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на балансовому бухгалтерському обліку Мирнодолинської селищної ради не перебуває і ніколи не перебувала.

Згідно технічного паспорту на нежитлову будівлю, який був складений приватним підприємством «Геотехінвентпроект», ця нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . станом на 2018 рік власника не має (а.с.4-6).

З наданого звіту про оцінку майна - саме нежитлової будівлі загальною площею 601,2 кв.м зі спорудами (двома навісами) площею по 104,10 кв,м кожний, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - вбачається, що за проведенням відповідної оцінки будівлі звертався позивач ОСОБА_1 (а.с.31-44)

А так, судом встановлено, що майно нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не має власника.

До цього ж, дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, судом також встановлено, що позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на цю нежитлову будівлю, так як він вважав що спірна нежитлова будівля знаходиться у власності Мирнодолинської територіальної громади та що він може оформити право власності на приміщення у іншому, передбаченому законом, порядку.

При цьому також суд переконався в тому, що позивач не приховував факт знаходження зазначеної нежитлової будівлі в його володінні і володіння цією нежитловою будівлею з боку позивача не переривалось протягом всього строку набувальної давності з 2003 року по теперішній час, тобто більш 10 років.

За викладених підстав, а саме, що нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Мирнодолинська селищна рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивача належними доказами доведено, що він дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачем права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на нежитлову будівлю, за адресою: АДРЕСА_1 - за позивачем для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

керуючись ст.ст.12, 81, 258-259,263-265, 352, 354-355 ЦПК , суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Мирнодолинської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 601,2 кв.м зі спорудами (двома навісами) площею по 104,10 кв,м кожний, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, через Попаснянський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Попаснянського районного суду А.В. Архипенко