Справа № 126/3549/18
Провадження № 22-ц/801/415/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуСправа № 126/3549/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2018 року, постановлену у складі судді Гуцола В.І., без участі сторін, в приміщенні Бершадського районного суду Вінницької області,

встановив:

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 01.05.2017 року в с. Маньківка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 керував трактором МТЗ-82, д.н.з. НОМЕР_3 з пристроєм СУП 8, ширина якого 5,70 м, не дотримався бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, чим порушив вимоги п.п. 13.1, 32 ПДР України.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_4 був пошкоджений належний їй на праві спільної сумісної власності автомобіль НОМЕР_1, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна шкода в розмірі 61509,98 грн., яка складається з наступного: 42803 грн. 34 коп. - матеріальний збиток, що підтверджується висновком експертного дослідження від 15.05.2017 року № 15; 562,80 грн. - вартість товарознавчої експертизи; 2934,30 грн. - витрати на проїзд для проведення експертизи, на пошук адвоката для надання правової допомоги та проїзд для відвідування судових засідань по справі № 126/1399/17; 9700 грн. - витрати на правову допомогу, пов'язану з залученням адвоката при розгляді справи № 126/1399/17; 5300 грн. - витрати, пов'язані з проведенням рецензії на висновок експерта за результатами проведення автомеханічної та транспортно-тератологічної експертизи № 4923/4924/17-21 від 19.03.2018 року при розгляді адміністративної справи № 126/1399/17; 190,54 грн. - витрати, пов'язані з отриманням довідки з Вінницького ЦГМ; 19 грн. - оплата поштового відправлення.

Заявник вважає, що оскільки ОСОБА_5 до теперішнього часу не відшкодував шкоди, спричиненої його протиправними діями, він може здійснити відчуження на користь будь-якої іншої особи належне йому на праві власності майно з метою не відшкодування шкоди. Це може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду в частині відшкодування спричиненої шкоди. З метою встановлення наявності рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_5 направлялись адвокатські запити, проте відповіді на них так і не надано.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом отримання: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 об'єктів рухомого та нерухомого майна, які перебувають у його власності; з Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 транспортних засобів, які перебувають в його власності; з Управління Національного банку України у Вінницькій області інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 відкритих рахунків в банках України; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, що перебуває в його власності; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо майна ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, яке перебуває в його власності.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом отримання з:

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, об'єктів рухомого та нерухомого майна, які перебувають у його власності;

Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 транспортних засобів, які перебувають в його власності;

Управління Національного банку України у Вінницькій області інформації про наявність у ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 відкритих рахунків в банках України;

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, в межах спричинених збитків в розмірі 61509 грн. 98 коп., що перебуває в його власності.

До набрання законної сили рішенням у справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо майна ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, яке перебуває в його власності.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції під час вирішення клопотання не врахував, що заявником не надано доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також, в апеляційній скарзі зазначено, що з моменту ДТП він жодним чином не уникав від вирішення конфлікту у законний спосіб, місце проживання не змінював та не відчужував майна. Окрім цього, ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону під час розгляду зави про забезпечення позову фактично вирішив питання забезпечення доказів, тому ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 21.12.2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість ухвали суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції і пов'язаний із захистом прав позивача, на користь якого може бути ухвалене рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд вважав необхідним заяву задовольнити з посиланням на те, що між сторонами дійсно виник спір, вказав на обставини справи, на співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Із змісту вимог ОСОБА_3 вбачається, що спір стосується не захисту права власності, а відшкодування майнової та моральної шкоди.

Однак суд не врахував, що спір має не майновий, а грошовий характер, і не оцінив належним чином, що накладення арешту на об'єкти рухомого та нерухомого майна відповідача не відповідає змісту спірних правовідносин і покладає на відповідача надмірний процесуальний тягар та приводить до можливих збитків, які не мають зустрічного забезпечення.

При цьому, заявник не надав до суду доказів, що відповідач, буде неспроможний виконати вірогідне рішення суду за заявленими позовними вимогами, у тому числі за рахунок транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 під час ДТП.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. У даному випадку застосоване судом забезпечення позову призвело до непропорційного обмеження прав відповідача.

Крім того, статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення. Забезпечення позову шляхом витребування у державних органів та установ інформації про наявність у ОСОБА_6 рухомого та нерухомого майна положеннями ст. 150 ЦПК України не передбачено.

Однак, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону забезпечив позов шляхом витребування з державних органів та установ інформації про належне ОСОБА_4 рухоме та нерухоме майно.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 статті 149 ЦПК України, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову, не перешкоджає ОСОБА_3 подати таку заяву до суду на будь-якій стадії розгляду справи, за умови доведеності підстав вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук