Справа № 352/1384/18
Провадження № 22-ц/4808/1087/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

адвоката відповідача Винника Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на рішення Тисменицького районного суду від 23 травня 2019 року в складі судді Гургули В.Б., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15 жовтня 2017 року у с. Вербовець Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

На виконання умов договору страхування ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 64 273,92 грн.

Постановою Тисменицького районного суду від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яке перерахувало ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» кошти у розмірі 35 997,49 грн.

Посилаючи на те, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «Євроінс Україна» просило стягнути зі ОСОБА_1 на їх користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 28 276,43 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду від 23 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача суму реальних збитків, що полягала у витратах понесених позивачем на оплату робіт для відновлення пошкодженого автомобіля та які мають бути відшкодовані згідно статей 1166, 1192, 22 ЦК України в повному обсязі.

Вважає, що відповідач несе повну майнову відповідальність перед позивачем, як перед потерпілим в деліктному зобов`язанні, та коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку, не має бути застосований.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини між відповідачем ОСОБА_1 та його страхувальником ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а не відносини між відповідачем та позивачем в даній справі.

Суд першої інстанції не врахував правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права в даній справі.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки рахунок від 17 жовтня 2017 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 64 273,92 грн відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можна вважати доказом оціненої шкоди. Ні відповідача, ні його страхову компанію не було повідомлено про час та місце огляду пошкодженого автомобіля для можливості оцінки шкоди та проведено розрахунок щодо визначення розміру шкоди без залучення суб`єкта оціночної діяльності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник «ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» в судове засідання не з`явився, надіслав додаткові пояснення у яких просив судовий розгляд проводити без його участі, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлене відповідачу зобов`язання відшкодувати позивачу спірну суму страхової виплати в розмірі 28 276,43 грн без врахування фізичного зносу транспортного засобу суперечить положенням статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним до регулювання спірних правовідносин.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2017 року о 09 годині 50 хвилин на автошляху Т 2308 Гунів-Дунаївці-Могилів-Подільський, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 21).

Постановою Тисменицького районного суду від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 21).

Згідно договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №К091845 від 31 березня 2017 рок, укладеного між ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» та ОСОБА_2 , остання здійснила страхування автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску (а.с. 5-10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску (а.с. 16-17).

17 жовтня 2017 року до ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про настання події (КАСКО) звернулася ОСОБА_2 згідно договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №К091845 від 31 березня 2017 року в зв`язку із страховим випадком, що стався 15 жовтня 2017 року (а.с. 11-13).

25 жовтня 2017 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» на підставі страхового акту №20 від 23 жовтня 2017 року з розрахунком суми страхового відшкодування до нього, виходячи з рахунку № НОМЕР_4 / НОМЕР_5 від 17 жовтня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Автогарант Маркет» у розмірі 64 273,92 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР064362 від 25 жовтня 2017 року (а.с. 27-36).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1801479 (забезпечений транспортний засіб «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 ), за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн (а.с. 37).

18 листопада 2017 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» звернулось до ПрАТ «СК «Євроiнс Україна» з претензiєю про виплату страхового відшкодування в розмірі 64 273,92 грн. внаслідок винних дій страхувальника (а.с. 38).

Згідно страхового акту №15575/18 від 12 квітня 2018 року ПрАТ «СК «Євроiнс Україна» перерахувало ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» страхову виплату, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, згідно претензiї №20 (страхове відшкодування в порядку регресу) в розмірі 35 997,49 грн (а.с. 54, 55).

04 травня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» звернулося до ОСОБА_1 , із претензією про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «Євроiнс Україна» в розмірі 28 276,43 грн (а.с. 39).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком - ПрАТ «СК «Євроiнс Україна», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Євроiнс Україна» в порядку регресу позивачу у розмірі 35 997,49 грн, визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» потерпілій, становлять 64 273,92 грн, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 276,43 грн.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» підлягають стягненню судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції за подання позовної заяви у розмірі 1 762,00 грн та у суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» задоволити.

Рішення Тисменицького районного суду від 23 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (вул. Глибочицька, 44, м. Київ, ) невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 276,43 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (вул. Глибочицька, 44, м. Київ, ) судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 1 762,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (вул. Глибочицька, 44, м. Київ, ) судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 2 643,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2019 року

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта