Постанова

Іменем України

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 171/1890/16-ц

провадження № 61-30335 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

УсикаГ. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року у складі судді Чумак Т. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 20 та 21 липня 2015 року Територіальним відокремленим відділенням № 10003/0331 філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» за заявою позивача прийняло два перекази на суму 600,00 доларів США кожний для відправки через систему Western Union та комісію по 45,00 доларів США за кожний переказ.

24 липня 2015 року за заявою відповідача йому були повернуті сплачені ним кошти у розмірі суми 1 200,00 доларів США та комісію в розмірі 69,85 доларів США.

27 квітня 2016 року офіційний представник Western Union в Україні Приватне акціонерне товариство «Українська фінансова група» (далі ПрАТ «Українська фінансова група») повідомило банк про те, що вказані грошові перекази були виплачені особі, яка зазначена відправником, м. Каїр в Єгипті. Оскільки грошові кошти відповідачу були повернуті 24 липня 2015 року, після виплати отримувачу грошових переказів в Єгипті, компанія Western Union відмовила банку в поверненні переказів.

Посилаючись на положення статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), вважало, що у ОСОБА_4 відсутні будь-які правові підстави для збереження у себе отриманих від позивача грошових коштів, а тому вони підлягають поверненню.

З урахуванням наведеного, просило стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1 200,00 доларів США та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від

08 серпня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Ощадбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося не в заборонений цивільним законодавством спосіб. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь банку грошових коштів за положеннями статті 1212 ЦК України, оскільки спірні правовідносини носять ознаки договору переказу грошових коштів та регулюються нормами глави 74 ЦК України «Розрахунки».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада

2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» відхилено, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня

2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що повернення грошових переказів позивачем відповідачу здійснено в рамках укладеного між ними публічного договору Умов надання послуг грошових переказів Western Union, що свідчить про те, що правовідносини між сторонами мають зобов'язальний характер та регулюються нормами зобов'язального права, що виключає застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ПАТ «Ощадбанк», у якій заявник просив скасувати рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 1212 ЦК України та не надали належну правову оцінку тому факту, що зобов'язання сторін за договором переказу припинилися в момент виплати грошових коштів їх одержувачу (23 липня 2015 року), а тому повернення відповідачеві 24 липня 2015 року грошових коштів за такими переказами у зв'язку з неможливістю їх отримання адресатом було безпідставним.

Узагальнені вимоги та доводи відзиву на касаційну скаргу

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» обгрунтований тим, що доводи касаційної скарги не спростовують законність та обгрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

25 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що ПАТ «Ощадбанк» на підставі агентського договору від 28 березня 2000 року № WUN67/02, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Українська фінансова група» (далі ПрАТ «Українська фінансова група»), яка є офіційним представником міжнародної платіжні системи Western Union в Україні, надає послуги з приймання та переказу коштів від імені фізичних осіб в іноземній валюті засобом платіжної системи Western Union.

20 та 21 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Ощадбанк» з двома заявами про переказ коштів засобом платіжної системи Western Union до країни Єгипет, одержувачу: Ahmed Salan Bahzad в сумі 600,00 доларів США кожний, плата за кожний переказ 45,00 доларів США.

На виконання зазначених заяв 20 та 21 липня 2015 року ПАТ «Ощадбанк» здійснило перерахування коштів засобом платіжної системи Western Union

до країни Єгипет, одержувачу: Ahmed Salan Bahzad на загальну суму

1 200,00 доларів США.

24 липня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявами про повернення йому переказів, що були здійснені 20 та 21 липня 2015 року на загальну суму 1 200,00 доларів США у зв'язку з неможливістю отримання коштів адресатом.

В цей же день працівником банку направлено 2 заяви до Western Union з проханням здійснити відміну помилкової відправки переказів в системі Western Union, які були відправлені 20 та 21 липня 2015 року в сумі по 600,00 доларів США, разом зі сплаченою комісією по 45,00 доларів США за кожний переказ, та здійснено повернення грошових коштів ОСОБА_4 на загальну суму

1 200,00 доларів США та комісію у розмірі 69,85 доларів США.

27 квітня 2016 року ПрАТ «Українська фінансова група» повідомило ПАТ «Ощадбанк» про неможливість повернення компанією Western Union грошових переказів, які були відправлені 20 та 21 липня 2015 року та виплачені зазначеній відправником особі - Ahmed Salan Bahzad у Єгипті, м. Каїр 23 липня 2015 року, тоді як запит в Сервісний центр ПрАТ «Українська фінансова група» щодо повернення грошових переказів був здійснений працівником ПАТ «Ощадбанк»

24 липня 2015 року, тобто після виплати грошових коштів отримувачу в країні їх отримання, у Єгипті.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що набуття відповідачем грошових коштів в сумі 1 200,00 доларів США відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб в рамках укладеного між ними публічного договору Умов надання послуг грошових переказів Western Union. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов'язальними, що виключає застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Суд касаційної інстанції вважає такий висновок суду правильним, оскільки судом врахована правова природа правовідносин, які виникли між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз положень статті 1212 ЦК України та цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, оскільки застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14.

Відносини банку з клієнтом щодо переказу грошових коштів за допомогою міжнародної платіжної системи Western Union регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні», Правилами здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2007 року

№ 496.

Згідно пункту 9.4. статті 9 Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» (зараз і надалі в редакції чинній на час здійснення грошового переказу), банки, які уклали договори з платіжними організаціями платіжних систем, зобов'язані надавати користувачам незалежно від їх місцезнаходження/місця проживання однаковий доступ до отримання послуг банку з переказу та отримання інформаційних послуг із використанням електронних платіжних засобів, забезпечивши таку можливість у всіх відокремлених підрозділах банку, в яких здійснюється обслуговування рахунків користувачів.

В статті 5 Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» визначено, що суб'єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина перша статті 640 ЦК України).

ПАТ «Ощадбанк», уклавши агентський договір з ПрАТ «Українська фінансова група», на своєму офіційному сайті в мережі Інтернет за електронною адресою: https://www.oschadbank.ua/, розмістив Умови надання послуг грошових переказів Western Union (далі Умови), тим самим запропонував необмеженому колу фізичних осіб, які здійснять прийняття (акцепт) такої пропозиції, можливість отримання послуг банку по переказу грошових коштів з використанням міжнародної платіжної системи Western Union.

Розміщеними на сайті позивача Умовами передбачено підстави здійснення агентом переказу грошових коштів одержувачу, плату за переказ, повернення переказу відправнику, відповідальність компанії та її агента та інші умови.

Розділом Умов «Повернення» визначено, що підставою повернення суми переказу є письмова заява відправника, зокрема, у випадку, якщо не здійснено виплату одержувачу або кошти не зараховано на його рахунок протягом 45 днів. Комісія за переказ не повертається, якщо переказ зупинено на прохання відправника.

З огляду на наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що ОСОБА_4, звернувшись до ПАТ «Ощадбанк» із заявами про переказ грошових коштів засобом платіжної системи Western Union та сплативши комісію за їх переказ, прийняв запропоновані банком Умови та повністю погодився з ними, про що свідчить його підпис в поданих заявах на здійснення переказів, тим самим уклав з ПАТ «Ощадбанк» публічний договір про надання послуг з переказу коштів. Крім того, на підставі зазначених Умов, в рамках укладеного договору, позивач здійснив повернення грошових переказів відповідачу.

Ураховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій правильно встановили договірну правову природу правовідносин, що виникли між сторонами, а тому дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від

08 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник