Справа № 524/23/19
Провадження №2/524/1058/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
У січні 2019 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Зазначила, що 09 листопада 2017 року між нею та відповідачем була складена розписка про отриманні коштів у присутності двох свідків, відповідно до якої вона надала останній у борг кошти у сумі 60 000 грн. терміном до 31 березня 2018 року. Відповідач на підтвердження взяття коштів у позику надала розписку. У вказаний в розписці строк відповідач кошти не повернула і на прохання про повернення коштів не реагує.
Просила стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 60 000 грн. та у повернення сплачених коштів по оплаті судових витрат у сумі 704, 80 грн.
Ухвалою судді від 29 січня 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не прибули, позов підтримали, просили задовольнити посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що подали заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула повторно, про час, дату розгляду справи повідомлялась належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч.1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.
Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Судом достовірно встановлено, що 09 листопада 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено розписку про отримання грошових коштів, за яким ОСОБА_2 взяла у позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60 000 грн.
Дана обставина постає з позовної заяви, підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 11).
З наведеної розписки постає, що ОСОБА_2 взяла кошти в сумі 60 000 грн. які зобов'язалась повернути в строк до 31 березня 2018 року без визначення процентів за користування коштами.
Станом на день розгляду справи відповідач фактично не повернула позивачеві взяті у позику кошти.
Спір про розрахунок (обчислення) розміру боргу між сторонами у справі відсутній.
Відповідач не подала суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та позову.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що розписка ОСОБА_2, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних позичальником зобовязань по договору позики, і є підтвердженням укладення договору позики, умови якого відповідач не виконав. Тому, позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 60 000 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 536, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 60 000 грн., (шістдесят тисяч грн. 00 коп.) та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, квартал 287АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: