Провадження №2/760/616/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарях: Коваленко І.О., Ковальській К.О.,

за участю:

представника позивача Джас І.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30.12.2016 звернувся з позовом до відповідачів та просив стягнути з відповідачів солідарно 8 309,93 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3179,30 грн. інфляційних втрат та 3179,30 грн. 3 % річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, а також судові витрати.

Позивач посилався на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 до 2014 року знаходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку.

Вказав, що 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово - будівельний кооператив «Темп-2».

Зазначено, що 13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов'язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2». Передача прав та обов'язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов'язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_1 перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2».

Позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_4 з 17.01.2001, а відповідач ОСОБА_2 з 05.02.2002, користуються комунальними послугами, однак у них наявна заборгованість за комунальні послуги.

Також вказав, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2001, зареєстрованого за №9637 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Позивач посилався на те, що на момент передачі прав та обов'язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2», відповідачі мали заборгованість за надані житлово-комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01 червня 2015 року в розмірі 45896,19 грн., які були передані ОК «Темп-2».

Вказав, що відповідно до даних КП «Головний інформаційно - обчислювальний центр» станом на 01.12.2016 заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги за період з 2009 року по грудень 2015 року становить 8 309,93 грн.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути суму заборгованості, а також інфляційні втрати та річні в зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань у порядку ст. 625 ЦК України.

Ухвалою судді від 15.02.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

08.11.2017 та 02.07.2018 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення обґрунтування позовних вимог.

На адресу суду від представника позивача 09.03.2017, 30.10.2017, 19.10.2018 та 07.03.2019 надходили заяви про збільшення позовних вимог. Так, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.03.2019, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 8 821,61 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 5531,45 грн. інфляційних втрат та 1007,66 грн. 3 % річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, а також судові витрати у розмірі 6411,33 грн.

У судовому засіданні 22.06.2018 відповідачем ОСОБА_2 заявлено про зупинення провадження у справі

Ухвалою суду від 22.06.2018 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечував. Надав додаткові пояснення, в яких посилався на те, що в Протоколі №1 Загальних зборів ОЖБК «Темп-2» від 13.02.2015 відсутні будь-які посилання на прийняття рішення щодо передачі «всіх активів, прав та обов'язків ОЖБК «Темп-2» до іншої неприбуткової організації відповідного виду», тому вважає твердження позивача щодо правомірності передачі всіх активів, прав та обов'язків ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» незаконними та такими, що не можуть бути використані під час розгляду даної справи. Також вказав, що у Протоколі № 1 Загальних зборів ОЖБК «Темп-2» від 13 лютого 2015 року в розділі 5, загальні збори засновників вирішили: «1. Затвердити порядок проведення ліквідаційної процедури Кооперативу, який передбачає наступні заходи: - стягнення дебіторської заборгованості Кооперативу», тобто, Загальні збори членів кооперативу прийняли рішення щодо стягнення заборгованості, а не її передачі. Але, у даному випадку, всупереч рішення Загальних зборів, дебіторська заборгованість була передана ОК «Темп-2». Також пояснено, що системний аналіз норм права дає підстави стверджувати про те, що кооператив є юридичною особою, питання щодо діяльності та припинення кооперативу регламентується зокрема й Цивільним кодексом України і відповідно процедура реорганізації кооперативу чітко визначена законодавством, а тому відповідач вважає, що твердження позивача про те, що «припинення кооперативу можливе тільки шляхом ліквідації» таким, що повністю суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 вважає дії позивача протизаконними, такими що суперечать чинному законодавству України та підтверджують незаконність та неправомірність проведеної процедури ліквідації ОЖБК «Темп-2», а дії такими, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення. Також вважає, що акт приймання-передачі активів від 01.06.2015 на ОК «Темп-2», яким були передані борги мешканців та власників квартир будинку АДРЕСА_1 та право витребувати ці борги від фізичних осіб на користь ОК «Темп-2» - незаконним, а ОК «Темп-2» неналежним позивачем по справі.

Вказав, що аналіз документів, наданих позивачем на підтвердження своєї позиції, свідчить про те, що у ОЖБК «Темп-2» був намір провести процедуру реорганізації (передача всіх активів, прав та обов'язків ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2»), а не оформити припинення шляхом ліквідації. При цьому, позивачу також було достеменно відомо про цей факт, що свідчить про попередню змову. Всі дії ОЖБК «Темп-2» свідчать про проведення процедури реорганізації. Натомість, державному реєстратору, були надані документи на проведення процедури ліквідації, а саме Протокол № 1 Загальних зборів ОЖБК «Темп-2» від 13 лютого 2015 року, в якому жодним чином не відображено рішення щодо такої передачі.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 наголошував на тому, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надано жодного достовірного доказу на підтвердження своєї позиції.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що ОЖБК «Темп-2» був ліквідований, а позивач не є його правонаступником. Вважає, що в зв'язку з ліквідацією ОЖБК «Темп-2» та наявності документального підтвердження заборгованості відповідачів, така заборгованість повинна була бути стягнута ліквідаційною комісією ОЖБК «Темп-2» до припинення юридичної особи. Зазначив також, що позивач не є ані власником, ані балансоутримувачем, ані управителем будинку АДРЕСА_1, та не є виробником житлово - комунальних послуг в розумінні вимог Законів України «Про житлово - комунальні послуги» та «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду до відома не ставив.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідачу ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.12.2001, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим за №9637.

Згідно довідки форми №3 від 15 серпня 2016 року відповідачі ОСОБА_4 з 17.01.2002 та ОСОБА_2 з 05.02.2002 зареєстровані у вказаній квартирі та користуються комунальними послугами. Також факт реєстрації відповідачів у вказаній квартирі підтверджується відповіддю Солом'янської РДА в м. Києві №108-2201 від 08.02.2017.

Встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 до 2014 року знаходилася на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2».

Передавальним актом від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК »Темп-2» до ОК »Темп-2».

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов'язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_1 перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП »Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК»Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ».

Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя.

Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку.

Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не спростовував факт отримання таких рахунків на оплату та послуг, однак заперечував право позивача збирати кошти за надані послуги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов'язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), в відповідачі - споживачами даних послуг.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов'язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15.

З розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги з 01 січня 2014 року станом на 01 квітня 2017 року становить 8821,61 грн.

Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: довідкою № 12 від 21 березня 2016 року про наявність договорів, анкетних даних споживача теплової енергії від 30 квітня 2015 року та від 31 грудня 2015 року, актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 29 лютого 2016 року, актом прийому-передачі будинку від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі дебіторської заборгованості від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі кредиторської заборгованості від 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників та орендарів станом на 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників, що мають пільги та субсидії, станом на 01 червня 2015 року, договором № 3690 від 24 березня 2015 року про надання послуг, укладеного з КП «ГІОЦ», договором поруки від 02 червня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", договором поруки від 29 травня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", ухвалою Господарського суду міста Києві від 06 квітня 2016 року в справі № 5011-48/17369-2012, відповіддю ПАТ «Київенерго» № 202/507 від 14 листопада 2017 року, відповіддю ПАТ «Київводоканал» № 5395/18/36/02-17 від 14 листопада 2017 року, листом КП ГІОЦ від 16.03.2017 №02-1713 з рахунком-попередженням, повідомленням позивача від 13 квітня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував отримання ними рахунків, виготовлених КП «ГІОЦ», на оплату комунальних послуг, наданих ОЖБК «Темп-2».

Заперечуючи проти права позивача вимагати плату за надані житлово-комунальні послуги, ні відповідачами, ні представником відповідача будь-яких доказів надання їм комунальних послуг іншими суб'єктами господарювання, на балансі та управлінні яких знаходився житловий будинок АДРЕСА_1, не надано.

В свою чергу, надані представником позивача докази відповідають вимогам ст. ст. 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов»язку відповідачів оплачувати надані позивачем послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідачі нерегулярно вносили плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що інфляційні втрати становлять 5531,45 грн. інфляційних втрат та 1007,66 грн. 3 % річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Розрахунку інфляційних втрат та річних, наданого позивачем, ні відповідачі, ні представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не спростовували.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ОСОБА_2 та його представника у судовому засіданні, виходячи з наступного.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 76-79 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача та його права вимагати сплати заборгованості за надані послуги, відповідачі суду не надали.

Будь-яких клопотань перед судом у порядку ст. ст. 84 та 116 ЦПК України з метою витребування чи забезпечення доказів в обґрунтування заперечень проти позову відповідачі перед судом не заявляли.

За таких обставин твердження відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на наведене, позов Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача, то слід зазначити наступне.

Так, представником позивача було надано суду розрахунок судових витрат станом на 04.03.2018, які складаються з: судового збору при поданні позову - 1378,00 грн., підготування та складання позовної заяви - 600 грн., складання заяви про збільшення розміру позовних вимог - 300 грн., складання запитів по справі - 33,33 грн., підготування документів та прийняття участі в судових засіданнях по даній справі 07.06.2017 та 31.10.2017 - по 600 грн. кожне, направлення попереднього розрахунку відповідачам рекомендованими листами 2*9,00 грн. - 18 грн., підготування документів та прийняття участі в судових засіданнях по даній справі 12.04.2018, 22.06.2018, 22.10.2018 та 14.03.2019 - по 700 грн. кожне, отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності у розмірі 30 грн., направлення додаткового розрахунку судових витрат та заяв про збільшення судових витрат 17.10.2018 у розмірі 52 грн., а всього разом 6411,33 грн. судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні суду було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №53 від 22.06.2016.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Встановлено, що адвокат Джас Ірина Василівна здійснює представництво ОК «ТЕМП-2» на підставі довіреності від 11.02.2016, ордеру від 16.08.2016 та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3881/10.

Матеріалами справи підтверджується виконання робіт адвокатом Джас І.В., а саме: актами прийому - передачі виконаних робіт від 30.12.2016, 10.07.2017, 31.10.2017, 30.04.2018, 30.06.2018, 10.07.2018, 11.10.2018 рахунками №СФ-07 від 10.07.2017, №СФ-09 від 20.10.2017, №СФ-07 від 16.04.2018, №СФ-13 від 30.06.2018, №СФ-11 від 10.07.2018, СФ-26 від 03.09.2018, а також платіжними дорученнями №41 від 10.07.2017, №61 від 23.10.2017, №81 від 03.10.2018.

З урахуванням наведеного, з відповідачів солідарно підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме: направлення попереднього розрахунку відповідачам рекомендованими листами 2*9,00 грн. - 18 грн., направлення додаткового розрахунку судових витрат та заяв про збільшення судових витрат 17.10.2018 у розмірі 52 грн., що підтверджується наданими копіями фіскальних чеків, описів вкладення.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 6411,33 грн., які складаються із: судового збору у розмірі 1378,00 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 4963,33 грн., а також із витрат, пов'язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 70 грн.

Керуючись ст. ст.15, 16, 525, 526, 625-629 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 137, 140, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІПН: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" (, адреса: 03186 м. Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8821,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 5531, 45 грн., 3 % річних у розмірі 1007,66 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІПН: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" (, адреса: 03186 м. Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43) судові витрати у розмірі 6411,33 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: