ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/602/19 Справа № 176/1698/17 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Жовтоводської міської ради, Управління житлово-комунального господарства капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Виконавчого органу Жовтоводської міської ради, Управління житлово-комунального господарства капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року в задоволенні ОСОБА_2 до Виконавчого органу Жовтоводської міської ради, Управління житлово-комунального господарства капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати повністю рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року по справі №176/1698/17та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до Виконавчого органу Жовтоводської міської ради, Управління житлово-комунального господарства капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію.

У відзиві Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року по справі ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві Управління житлово-комунального господарства капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року по справі ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, з інформації Управління житлово-комунального господарства, капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради вбачається, що на житлове приміщення № 82 серія №506 Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету ради народних депутатів м. Жовті Води від 21 квітня 1989 року №146 видано ордер ОСОБА_2 з сім'єю з чотирьох осіб, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12 т.1).

З лицевого рахунку НОМЕР_1 від 21.04.1999 року вбачається, що в спірній квартирі окрім ОСОБА_2 були зареєстровані члени її сімї ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_4 син та ОСОБА_5 донька. Всі зареєстровані у АДРЕСА_1 особи, включаючи і головного квартиронаймача ОСОБА_2 вибули зі спірної квартири (а.с.23 т.1).

З копії паспорта ОСОБА_2 встановлено, що вона була зареєстрована у спірній квартирі з 1 червня 1999 року, однак 09.01.2014 року вона знялася з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та вибула у м. Київ, де зареєструвалась за адресою АДРЕСА_2 - 22.05.2014 року та стала там на облік в пенсійний фонд (а.с.14-20 т.1, а.с.58 т.2).

З листа виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 22.05.2017 року на звернення ОСОБА_2 від 10.05.2017 року щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволу на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою у зв'язку з тим, що відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень Української РСР» ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів з дати його видання. На підставі отриманої інформації, від КП ВЖРЕО, спірна квартира є вільною і підлягає розподілу громадянам, потребуючим поліпшення житлових умов (а.с.79 т.1).

10.05.2017 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови Абрамова В.В. із заявою про надання дозволу на приватизацію спірної квартири (а.с.21 т. 1).

З листа від 29.05.2017 року вбачається, що Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради відмовив ОСОБА_2 у наданні дозволу на приватизацію спірної квартири у зв'язку із відсутністю у неї реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22 т.1).

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Пункт 11 постанови пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначає, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач, або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Причини відсутності не мають значення, якщо така відсутність продовжувалась до 6 місяців.

Судом першої інстанції втановлено, що ОСОБА_2 добровільно залишила надане їй житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 знявшись з реєстрації та обравши інше місце проживання де і була зареєстрована та на момент зняття з реєстрації позивача ОСОБА_2 з місця проживання у спірній квартирі, окрім неї зареєстрованих членів родини у квартирі не було, про що свідчить досліджена судом копія лицевого рахунку.

Відтак, знявшись з реєстрації місця проживання у спірній квартирі та вибувши на постійне проживання в м. Київ, ОСОБА_2 фактично втратила право користування спірним житловим приміщенням саме з 09.01.2014 року та саме з цієї дати договір найму житлового приміщення, укладений нею на підставі ордеру, вважається розірваним.

Враховуючи вищевикладене, обставин, які б свідчили про те, що за ОСОБА_2 збереглося право на спірне житло не встановлено.

Щодо посилань ОСОБА_2 про постійне проживання та користування спірним житлом у зв'язку з чим вона має право на його приватизацію.

Зі службової записки начальника відділу державної реєстрації вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано місце проживання жодної особи (а.с. 102 т. 1).

З листа КП «ВЖРЕО» від 04.08.2017 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 числиться як звільнена з 09.01.2014 року (а.с.103 т.1).

Відповідно до акту проведення інвентаризації нерухомого майна з метою виявлення безхазяйного майна на території м. Жовті Води від 19.12.2017 року комісією було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та виявлено, що в ній проживає громадянка ОСОБА_7 з чоловіком та двома неповнолітніми дітьми. З її слів вони проживають в квартирі близько 2-х років згідно договору, укладеного з квартиронаймачем ОСОБА_2 сплачують комунальні послуги та виплачують кошти за квартиру, яку мають намір викупити у ОСОБА_2 На прохання комісії показати договір ОСОБА_7 його не надала, зазначивши, що не знайшла (а.с.230 т.1).

З акту від 08.05.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зачинена та зі слів сусідки з квартири № 67 більше року тому до квартири №69 заїхала молода сім'я, яка близько неділі тому виїхала з квартири (а.с.232 т.1).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, яка з 2014 року втратила право користування спірною квартирою, ще й вчиняла незаконні дії, щодо її передачі стороннім особам, отримувала від них плату за житло, отримувала кошти за продаж в майбутньому цієї квартири, хоча вона не мала права її продавати, оскільки не являється власницею цієї квартири.

Окрім того, даними актами не було встановлено факт постійного проживання самої ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Також, факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі підтверджується також актом працівників КП «Жовтоводський водоканал» від 21.05.2018 року (а.с.36 т.2).

Договори ОСОБА_2, укладені з комунальними службами м. Жовті Води, надані нею як докази свого проживання у спірній квартирі судом першої інстанції не враховано, оскільки деякі з них укладені вже після звернення із даним позовом до суду.

Заборгованість з комунальних послуг ОСОБА_2 також стала погашатись в період розгляду справи судом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконною відмову у проведенні приватизації та визнання права на приватизацію, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не є квартиронаймачем спірної квартири та втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку із добровільним зняттям з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 та обрання іншого місця проживання.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунов