Справа № 219/2277/19
Провадження № 2-о/219/361/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Погрібної Н. М.,

при секретарі Захарчук М.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,

в с т а н о в и в :

04.03.2019 року представник заявника, діючий на підставі договору ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження ОСОБА_1 дитини жіночої статті. В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_1 у пологовому будинку м. Сімферополь Автономної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину жіночої статті. Звернувшись до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області представнику заявника було відмовлено в державної реєстрації народження дитини, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В зв`язку з цим просить встановити факт народження ОСОБА_1 дитини. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги та просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просили постановити рішення у відповідності до діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами п.1 та п.7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з абзацом 1 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Артемівськ Донецької області, є громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області.

На підтвердження факту народження дитини заявниця надала свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , складеного російською мовою, виданого (мовою оригінала) «Киевским отделом записи актов гражданского состояния г.Симферополя Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крьім», « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 года ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.10.2014 года зарегистрировал брак с ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 года рождения, после заключения брака жене присвоєна фамилия Дорофеева».

Відповідно до обмінної карти пологового відділення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебувала на обліку як вагітна, ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 2.55 годині народила дитину жіночої статі вагою 3220 грамів.

Згідно довідки про народження № 4648, складеною російською мовою, виданої «Отделом регистрации г.Симферополя Департамента актов гражданського состояния Министерства юстиции Республики Крьім», тобто установою, що розташована на окупованій території - « ОСОБА_6 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками записані « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_5 ».

Також, заявницею надано довідка про первинний огляд педіатра, карту профілактичного медичного огляду неповнолітньої, які видані установою, яка розташована на окупованій території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, фотокартки з дитиною, до суду надані заяви членів сім`ї заявника, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 батька заявника, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 мати заявника, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 брат заявника, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 бабуся заявника, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , - дідусь заявника, в яких зазначили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно 07.10.2014 року зареєструвала шлюб з « ОСОБА_3 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_3 , в м. Сімферополь Автономної республіки Крим, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_12 (російською мовою)», ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку « ОСОБА_6 (російською мовою) в м. Сімферополь Автономної республіки Крим.

Оцінюючи документи, надані заявником, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст.3 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-V11, сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя визнана тимчасово окупованою територією. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території.

Отже, починаючи з 20.02.2014 року шлюби зареєстровані на тимчасово окупованій території, та документи видані, як підтвердження такої реєстрації, на території України є недійсними.

А тому, шлюби зареєстровані на тимчасово окупованій території, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з метою апробації європейських стандартів у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, спрямованих на створення сприятливих умов для отримання фізичними особами адміністративних послуг у зазначеній сфері, та забезпечення реалізації гарантованого державою права на шлюб, зокрема для громадян, які проживають на тимчасово окупованій території, на території України запроваджено реалізацію пілотного проекту щодо державної реєстрації шлюбу у скорочені строки за обраним заявниками місцем (містом). Державна реєстрація шлюбу проводиться в строк, визначений заявниками, у тому числі в день подання відповідної заявки.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадин та правовий режим на тимчасово окупованій території України» надана заявниками копія свідоцтва про шлюб є недійсною і не створює будь-яких правових наслідків.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт народження, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту народження та з метою захисту прав і свобод заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту народження дитини.

Керуючись ст. ст.12, 81, 89, 263, 265, 268, 293, 294, 315, 317, 319 ЦПК України, ст. ст. 125, 135, 144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженка м. Артемівськ Донецької області, дійсно ІНФОРМАЦІЯ_7 народила дитину жіночої статті в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим.

Рішення відповідно до ст.317 ч.5 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Погрібна