Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 644/1819/17

провадження № 61-19547св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Курочка Валерій Іванович,

зацікавлені особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року у складі судді Саркісян О. А., ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулося до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Курочки В. Г. (далі - Орджонікідзевське ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області), зацікавлені особи: боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Скарга мотивована тим, що 03 лютого 2017 року КП «Харківводоканал» звернулося до Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом від 13 вересня 2016 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь КП «Харківодоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 7 966,46 грн.

08 лютого 2017 року державним виконавцем направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутня повна оплата авансового внеску.

Заявник вважає, що державний виконавець безпідставно повернув виконавчий документ, оскільки при подачі виконавчого документу до виконання він сплатив авансовий внесок двома платіжними дорученнями на загальну суму 159,34 грн, що складає 2 % від суми, що підлягає стягненню. При цьому, у порушення частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не повернув весь сплачений авансовий внесок.

На підставі вищевикладеного КП «Харківводоканал» просило визнати дії старшого державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області Курочки В. Г. щодо повернення виконавчого документу стягувачу неправомірними; скасувати повідомлення від 08 лютого 2017 року про повернення виконавчого документу; зобов`язати відкрити виконавче провадження за вказаним виконавчим документом.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою стягувачем авансового внеску є правомірними.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 травня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм Закону України «Про виконавче провадження» та норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції зазначив, що сума авансового внеску розраховується та підлягає сплаті за кожним виконавчим документом окремо.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року КП «Харківводоканал» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга КП «Харківводоканал» мотивована необґрунтованістю висновків судів попередніх інстанцій про те, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону, оскільки розмір авансового внеску залежить виключно від розміру суми, що підлягає стягненню, а не від кількості боржників чи проваджень.

Заявник зазначає, що відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» КП «Харківводоканал» при розрахунку авансового внеску для пред`явлення до виконання судового наказу правомірно вирахував суму авансового внеску що становить 159,34 грн від суми, що стягується - 7 966,46 грн та сплатив і надав докази (платіжні доручення) до виконавчої служби.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 червня 2019 вказана справа передана на розгляд судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 лютого 2017 року КП «Харківводоканал» звернулося до Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - судовим наказом № 644/6790/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» суми заборгованості та судового збору на загальну суму 7 966,46 грн.

До вказаної заяви було додано: судовий наказ; платіжні доручення № 718 від 13 січня 2017 року і № 719 від 13 січня 2017 року на суму 79,67 грн; копія довіреності представника. Вказаний виконавчий документ був розподілений та переданий у провадження старшого державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області Курочки В. Г.

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області Курочки В. Г. від 08 лютого 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутня повна оплата авансового внеску.

Розпорядженням від 28 березня 2017 року авансовий внесок в сумі лише 79,67 грн повернутий стягувачу.

Такі дії і рішення державного виконавця КП «Харківводоканал» оскаржило у судовому порядку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинною на час вчинення державним виконавцем дій та прийняття рішень, що оскаржуються, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У відповідності до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Авансовий внесок у виконавчому провадженні - це кошти, які підлягали внесенню стягувачем на окремий небюджетний рахунок і використовувались виконавцем для організації та проведення виконавчих дій.

Рішенням Коституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, справа № 3-368/2018(5259/18), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами.

Положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, що визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

Конституційний Суд України наголосив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеними положеннями частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що виходячи із гарантій, закріплених у статтях 55, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 ЦПК України, дії державного виконавця щодо повернення без прийняття до виконання з мотивів неповної сплати авансового внеску виконавчого документа - судового наказу № 644/6790/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» суми заборгованості та судового збору на загальну суму 7 966,46 грн, який був поданий до органу державної виконавчої служби стягувачем для організації та проведення його виконання, не можуть вважатись правомірними.

Вказаний висновок кореспондується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у цивільній справі № 688/1619/17-ц.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами першою-третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повно і всебічно встановлені судами на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції та можливість ухвалення нової постанови про задоволення скарги КП «Харківводоканал» у частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення повідомлення від 08 лютого 2017 року. У такий спосіб забезпечується поновлення прав стягувача КП «Харківводоканал» на виконання судового рішення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції у частині визнання неправомірними дій державного виконавця підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення скарги КП «Харківводоканал» у цій частині.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року у частині визнання неправомірними дій державного виконавця скасувати.

Скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на дії та рішення державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Курочки Валерія Івановича щодо винесення повідомлення від 08 лютого 2017 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого документу - судового наказу № 644/6790/16-ц стягувачу.

В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило