Справа № 347/1931/18
Провадження № 22-ц/4808/1017/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П, Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.

з частю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_13

відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 27 травня 2019 року, в складі судді Гордія В.І., за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Старокутської сільської ради про скасування рішення Старокутської сільської ради від 19.07.2018 року, державної реєстрації права власності на земельну ділянку та договору дарування земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Старокутської сільської ради про скасування рішення Старокутської сільської ради від 19.07.2018 року, державної реєстрації права власності на земельну ділянку та договору дарування земельної ділянки.

Свої вимоги мотивував тим, що з народження по даний час проживає в АДРЕСА_1 . У даному господарстві проживала вся його родина, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_6 , після смерті якої він згідно заповіту успадкував житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 27 га, яка складається з двох частин: із земельної ділянки площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

У липні 2018 року рішенням сесії Старокутської сільської ради відповідачу ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,0279 га по АДРЕСА_1 яка пребуває у його фактичному користуванні.

Позивач, посилаючись на те, що земельна ділянка надана відповідачу без вилучення з його (позивача) користування та з порушенням вимог закону щодо безоплатної передачі земельної ділянки відповідачу, просив скасувати рішення сесії Старокутської сільської ради від 19 липня 2018 року про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0279 га для ведення особистого селянського господарства в селі АДРЕСА_1 та передачу йому безоплатно у власність даної земельної ділянки та скасувати рішення про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0279 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Збільшуючи позовні вимоги позивач просив скасувати договір дарування земельної ділянки укладений 21 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , відповідно до якого відповідач подарував спірну земельну ділянку ОСОБА_5 та рішення про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_7 на дану земельну ділянку.

Рішенням Косівського районного суду від 27 травня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Старокутської сільської ради від 19 липня 2018 року «Про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0279 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:004:0298 в АДРЕСА_1 та передачу йому безоплатно у власність вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 42246267 від 26 липня 2018 року та запис про право власності: 27214451 від 23 липня 2018 року, вчиненого реєстратором Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Мамчуком В.В. про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0279 га кадастровий номер :02:004:0298 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано договір дарування земельної ділянки площею 0,0279 га кадастровий номер :02:004:0298 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Кабином А.Р. 21 серпня 2018 року і внесений до реєстру за №1225.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 42705908 від 27 серпня 2018 року та запис про право власності: 27642944 від 21 серпня 2018 року, вчиненого реєстратором - приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Кабином А.Р. про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0279 га кадастровий номер :02:004:0298 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 - 768,40 грн. недоплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказав, що суд ухвалюючи рішення виходив виключно з доводів позивача, на які він посилається у позові.

Однак, позивач не надав суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебувала або перебуває у його законному користуванні або власності, чи у власності його покійної матері ОСОБА_6 , натомість вказана земельна ділянка передана йому в приватну власність у відповідності до вимог чинного земельного законодавства.

Апелянт вважає, що суд необгрунтовано взяв до уваги пояснення свідків про те, що спірна земельна ділянка не перебувала у вільному земельному фонді Старокутської сільської ради та поставив під сумнів пояснення свідка ОСОБА_8 , яка ствердила що спірна земельна ділянкка не належала ОСОБА_9 та була вільною.

Суд не дав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_10 який працював землевпорядником та пояснив що спірна земельна ділянка належала до вільного фонду сільської ради та відповідно до вимог чинного законодавства передана йому (апелянту) у власність.

Суд не мотивував рішення в частині скасування договору дарування земельної ділянки ОСОБА_5 , яка є добросовісним набувачем.

ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу посилається на її безпідставність та необґрунтованість, вважає рішення суду таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_11 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду обстанам справи.

Від відповідача Старокутської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради та зазначено що сільська рада позовні вимоги не визнає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши перевіривши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що спірна земля не належала до вільного фонду сільської ради, так як перебувала у довготривалому добросовісному користуванні сім`ї ОСОБА_12 , а тому її передача у власність відповідачу ОСОБА_1 була здійснена з порушенням вимог закону.

Однак такий висновок суду не відповідає зібраним доказам по справі з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 у 2006 році отримав у спадок належне їй нерухоме майно, а саме: 1) житловий будинок за АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Коломийське МБТІ» від 15.04.2010 року , реєстраційний номер 251432059; 2) дві земельні ділянки загальною площею 0,27 га, з яких: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,14 га (кадастровий номер :02:004:0176) та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,13 га (кадастровий номер :02:004:0178), на які 12.03.2010 року Косівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за № 331 (а.с.19).

Право власності спадкодавця ОСОБА_6 на вказані земельні ділянки підтверджується копією Державного акту серії ІІ- НОМЕР_1 , виданого 21 жовтня 1996 року і зареєстрованого за № 1212 в Книзі реєстрації Державних актів (а.с.12, 16) та копією рішення Старокутської сільської ради від 29.12.1993 року про передачу ОСОБА_6 у власність вищенаведених земельних ділянок (а.с.13).

Судом встановлено, що видачі позивачу вказаних свідоцтв про право на спадщину передувало відновлення та винесення в натурі меж земельної ділянки, яка належала його матері ОСОБА_6 , згідно Державного акту ІІ-ІФ № 000453, виданого 21.10.1996 року, про що було складено акт від 10.02.2010 року.

Таким чином на місці було відновлено та винесено в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_6 , після смерті якої, її успадкував ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:004:0176.

Судом всановлено також, що рішенням сесії Старокутської сільської ради від 23 лютого 2018 року надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0279 га для ведення особистого селянського госоподарства в АДРЕСА_2 із земель комунальної власності, сільскогосподарського призначення.

Рішенням тієї ж ради від 27 квітня 2018 року погоджено межу земельної ділянки ОСОБА_1 із земельною ділянкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 .

Рішенням сесії Старокутської сільської ради від 19 липня 2018 року затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0279 га для ведення особистого селянського госпродарства, кадастровий номер: :02:004:0298 в АДРЕСА_3 та передано йому безоплатно у власність вказану земельну ділянку.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Звертаючись із позовом про визнання неправомірним рішення Старокутської сільської ради про надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки площею 0,0279 га, позивач ОСОБА_3 посилався на те, що вказана земельна ділянка належала його родині та перебуває у його користуванні.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивачем на підтвердження того, що спірна земельна ділянка площею 0,0279 га по АДРЕСА_3 перебуває у його користуванні не представлено будь-яких доказів, рішенням Старокутської сільської ради від 29.12.1993 року ОСОБА_6 (матері позивача) передано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,14 га, при цьому погоджено межі границь вказаної земельної зі всіма суміжними землекористувачами та зазначено, що обмір земельних ділянок проведений без достатньої точносмті при видачі державного акту в межах погоджених границь можливі незначні зміни загальної площі.

На підставі зазначеного рішення 21 жовтня 1996 року ОСОБА_6 видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,14 га.

Як вказав позивач, перед отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом ним було замовлено у землевпорядної організації відновлення меж та винесення меж в натурі. Представником землевпорядної організації у присутності ОСОБА_3 складено Акт відновлення меж земельно ділянки від 10 лютого 2010 року який погоджено землевпорядником та головою Старокуьтської сільськоі ради, відповідно до якого проведено відновлення та винесення в натуру меж земельно ділянки площею 0,14 га, яка належала матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вказана земельна ділянка площею 0,14 га належна ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:004:0176 та земельна ділянка передана у власність відповідача ОСОБА_1 площею 0,0279 га кадастровий номер :02:004:0298 внесені до Публічної кадастрової карти України, з якої вбачається, що дані земельні ділянки суміжні, накладення вказаних земельних ділянок відсутнє.

Посилання позивача на те, що він протягом тривалого часу користується спірною земельногю ділянкою, а тому сільська рада при вирішенні питання про надання її іншій особі повинна була вилучити у нього дану земельну ділянку не заслуговують на увагу.

Частинами 1, 5 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Нормами вкзаної статті передбачено надання земельних ділянок, які перебувають у власності чи користуванні громадян у власність чи користування інших осіб лише після припинення права власності чи права користування земельними ділянками, які надані у встановленому законом порядку, натомість ОСОБА_3 спірна земельна ділянка у встановленому законом порядку у користування не надавалася, а тому відсутні підстави для вилучення такої земельної ділянки.

Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач з клопотанням до органу місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи користування спірної земельної ділянки за набувальною давністю не звертався.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Старокутської сільської ради прийнято в межах наданих повноважень з додержанням вимог чинного земельного законодавства, законних прав та інтересів позивача не порушує, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні.

Беручи до уваги що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального права, то відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, то сплачений відповідачем ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1154 грн при подаччі апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 27 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Старокутської сільської ради про скасування рішення Старокутської сільської ради від 19.07.2018 року, державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування договору дарування земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_3 , проживаючого АДРЕСА_1 ) 1154 (одна тисяча сто п`ятдесят чотири) грн витрат по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко