Провадження №2-п/225/13/2019
Справа №225/2151/19
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Качаленка Є.В.

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.

розглянув заяву представника заявника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, позивач у справі ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.09.2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року представник заявника ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 вересня 2017 року по цивільній справі №225/3191/17 скасувати заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.09.2017 року по цивільній справі №225/3191/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами спрощенного позовного провадження та відкликати з Торецького МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області виконавчі листи, видані для виокання заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.09.2017 року по цивільній справі №225/3191/17. В обґрунтування заяви зазначив наступне.

05 вересня 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області було розглянуто цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково в розмірі 30818,43 грн., а також судовий збір в сумі 1373,36 грн. Про існування зазначеного рішення ОСОБА_2 дізнався 28.02.2019 року, отримавши у Торецькому МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2017 року (ВП №54881837). В подальшому через представника в Дзержинському міському суді Донецької області 15.03.2019 року отримав копію заочного рішення суду. В той же час про розгляд даної справи ОСОБА_2 не знав, судових повісток або повідомлення про виклик до суду жодного разу не отримував, а тому був неналежним чином повідомленим про виклик до суду на розгляд цієї справи, у звязку з чим в судове засідання не зявився. Враховуючи те, що ОСОБА_2А, не приймав участь у справі з причин неналежного його повідомлення судом про час та місце розгляду справи, отримав повний текст заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.09.2017 року лише 15.03.2019 року, а тому вважає, що є підстави для ініціювання питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особа ПАТ КБ "Приватбанк", до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, ознайомившись із заявою про перегляд заочного рішення, матеріалами цивільної справи № 225/3191/17, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у розмірі 30818 грн.43 коп., яка складається з 3796,42 грн. заборгованість за кредитом, 27022,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати в сумі 1373,36 грн.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Згідно з розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Про належне повідомлення відповідача в судове засідання, що було призначено на 05.09.2017 року, свідчить рекомендоване повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовного матеріалу відповідачем ОСОБА_2 (цивільна справа а.с.40)

05.09.2017 року Дзержинським міським судом Донецької області на адресу відповідача було направлено копію заочного рішення, проте останнє відповідачем отримано не було, поштове відправлення повернулось до суду не врученим адресату, за закінченням встановленого строку зберігання (цивільна справа а.с.47)

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлявся та був повідомлений про судовий розгляд належним чином, не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді та в подальшому не скористався своїм правом та з`ясування результатів проведеного судового засідання. При цьому адреса, на яку направлялись виклики відповідача, відповідає тій, що зазначена заявником у відповідній заяві про перегляд заочного рішення.

Суд констатує, що в заяві містяться посилання на обставини, якими заявник обгрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Однак для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити наявність істотних доказів, що не були предметом дослідження суду при постановленні заочного рішення, а й поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення. Лише за сукупності цих двох умов наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

У даній справі причиною неявки заявник зазначає відсутність повідомлення про судовий розгляд. Проте наявне в матеріалах цивільної справи рекомендоване повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовного матеріалу відповідачем ОСОБА_2, виклик на 05.09.2017 року (цивільна справа а.с.40), спростовує це твердження заявника. Суд не погоджується з аргументацією заявника, що поважною причиною його неявки була необізнаність про судовий розгляд.

Посилання представника заявника, що судом під час розгляду справи та вирішення справи по суті поверхнево досліджені подані позивачем докази, не в повному обсязі встановлені всі обставини по справі та не застосовано низку нормативних актів діючого законодавства України не приймаються до уваги, адже позивач не використав свого права на участь у судовому засіданні. А відтак, судом було прийнято рішення, на підставі тих доказів, що були наявні у матеріалах цивільної справи.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п.61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини наголошував, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, суд не встановив підстав для скасування заочного рішення та вважає за доцільне залишити заяву без задоволення, розяснивши при цьому право подати апеляційну скаргу безпосередньо на рішення суду.

Керуючись ст.286-288 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, позивач у справі ПАТ КБ «Приватбанк», про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.09.2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: