Ухвала

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 727/966/16-ц

провадження № 61-6619ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена статтею 390 ЦПК Україниу чинній редакції.

До касаційної скарги додано клопотання, у якому ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущений з поважних причин. Заявник посилається на те, що він не приймав участі у розгляді цієї справи, копій позовної заяви та апеляційної скарги не отримував, а тому не міг належним чином захистити свої права. Про наявність вказаної справи він дізнався, коли у лютому 2019 року звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», щоб зняти кошти з рахунку, відкритому у цьому банку. Йому було відмовлено з підстав того, що рахунок арештований виконавчою службою. 26 лютого 2019 року він звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про видачу копій судових рішень, які він отримав 07 березня 2019 року. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів заявником не надано.

За правилами пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, додаються до касаційної скарги.

Наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у відкритому судовому засіданні 18 жовтня 2016 року та 25 жовтня 2016 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише у березні 2019 року.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, заявникові слід навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, надавши належні та достатні докази на підтвердження поважності причин його пропуску, оскільки безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 390, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 травня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов