У Х В А Л А

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 301/732/18

провадження № 61-3001 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути аліменти на двох неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, вона перебуває з відповідачем в шлюбі з 05 серпня 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, участі у вихованні дітей не бере. За станом здоров'я відповідач спроможний заробляти кошти на утримання дітей, постійного місця роботи не має, але виїжджає на заробітки до Чеської Республіки, де отримує дохід, який витрачає тільки на свої потреби. Крім того, зазначала, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому на підставі наведеного просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дітей в розмірі по 2 500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення повноліття дітей та аліменти на її утримання в розмірі 800,00 гривень до досягнення донькою ОСОБА_5 трирічного віку.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду, 05 квітня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття та 800 (вісімсот) гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3, як дружини, починаючи з 05 квітня 2018 року до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції з урахуванням стану здоров'я дітей, стану здоров'я та матеріального становища позивачки та відповідача, з урахуванням, того що позивачка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 1 статті182 СК України), виходив з того що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та відповідно частини 4 статті 84 СК України, яка передбачає право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

08 лютого 2018 року адвокат ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень та просив поновити пропущений ним строк.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

18 грудня 2018 року заявник вперше подав касаційну скаргу на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року з дотриманням строків на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду від 22 грудня 2018 року вказану касаційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

Враховуючи те, що вказані заявником обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку підлягає задоволенню.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з позовних вимог про стягнення аліментів, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити адвокату ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року та постановуЗакарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко