РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2019 рокуСправа №451/377/18
Провадження № 2/451/227/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/377/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання права власності на майно

в с т а н о в и в:

21 березня 2018 року представником позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 подано позовну заяву, у якій просив встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 станом на 13 грудня 2016 року та визнати за нею у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з допоміжними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець ОСОБА_6 , внаслідок смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшов садибний (індивідуальний) житловий будинок з допоміжними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належав до колгоспного двору, головою якого була спадокдавець, який належав її на підставі свідоцтва про право власності від 28 жовтня 1990 року. Вказує, що за життя ОСОБА_6 залишила особисте розпорядження, заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Кустинської сільської ради від 18 січня 2008 року, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_5 , який приходиться позивачу чоловіком. Однак, ОСОБА_5 , як єдиний спадкоємець за заповітом і законом прийняв спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання, однак за життя не оформив право власності на спадкове майно. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на випадок своєї смерті заповіту не робив. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання була його дружина ОСОБА_4 , яка є позивачем по справі. Вказує, що позивач прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом із ним.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з`явилися у підготовче судове засідання, суду пояснили, що вони приходяться дочками позивача і на спадкове майно не претендують, оскільки спадщини не прийняли. Крім цього, відповідачі зазначили, що визнають позов у повному обсязі та обставини викладені у позовній заяві, оскільки вони відповідають фактичним обставинам.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 21.12.2009 року, внаслідок смерті якої відкрилася спадщина (а.с.6).

До складу спадщини увійшов садибний (індивідуальний) житловий будинок з допоміжними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належав до колгоспного двору, головою якого була спадокдавець, який належав її на підставі свідоцтва про право власності від 28 жовтня 1990 року (а.с.8).

За життя ОСОБА_6 зробила особисте розпорядження, склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Кустинської сільської ради від 18 січня 2008 року, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_5 , що приходиться позивачу чоловіком (а.с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , як єдиний спадкоємець за заповітом і законом прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 шляхом постійного проживання, однак за життя не оформив право власності на спадкове майно, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 14.12.2016 року, який на випадок своєї смерті заповіту не робив (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання була його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою, виданою Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області від 26.12.2017 року №1078 (а.с.12).

Інші спадкоємці спадщини не прийняли, оскільки у межах строку визначеного законом заяви до нотаріуса не подали.

Крім цього обставини, які викладені у позовній заяві підтверджуються наданими у судому засіданні поясненнями відповідачів про визнання позову, а тому суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК україни спадкуванням є перехів прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. «г» своїй постанові від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що за правилами ст.563 ЦК УРСР спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року.

Зважаючи на те, що майно колгоспного двору належало спадкодавцю на праві особистої приватної власності, то таке майно входить до складу спадщини, яку одноосібно прийняв спадкодавець ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за заповітом після смерті якого спадщину прийняла позивачка по справі, а відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з допоміжними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.05.2019 року.