ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/7279/17

провадження № 22-ц/4809/673/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Голиківська сільська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Варакіна Н. Б.) від 24 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

15 листопада 2017 року Управління комунальної власності Кіровоградської міської ради (відповідно до рішення Міської ради м. Кропивницького від 21 грудня 2017 року № 1373 назву позивача змінено на Управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Голиківська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва на спадщину за заповітом.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог у якій просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5, визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 від 18 квітня 1991 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_4 на квартиру, визнати недійсним договір дарування квартири від 21 листопада 2017 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2019 року заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

16 січня 2019 року до суду надійшла заява представника Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького Ковбасюка А. В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що ОСОБА_4 набула права власності у порядку спадкування на зазначену квартиру незаконно, після чого подарувала її ОСОБА_5 Вважає, що остання також може реалізувати квартиру, що унеможливить виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що відомості про належність спірної квартири відповідачу на момент розгляду заяви та докази про наміри ОСОБА_5 реалізувати вищезазначену квартиру суду не надано. Також суд зазначив, що співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами позивачем не обґрунтовано. Суд зазначив, що безпідставне застосування заходів забезпечення позову матиме наслідком порушення прав учасників процесу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького Ковбасюк А.В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала постановлена судом без повного та всебічного з'ясування фактичних обставин справи, без належної правової оцінки доводів позивача. Місцевий суд допустив неправильне застосування норми процесуального закону, оскільки не взяв до уваги, що вжиття заходів забезпечення позову покликане забезпечити саму можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду. Суд не врахував об'єктивні ризики розпорядження ОСОБА_5 належною тепер їй квартирою.

Позивач просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Узагальнений зміст відзивів на апеляційну скаргу

Відповідач ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Мотивує свою позицію тим, що в порушенні п. 3, 4, 5, 6 ст. 151 ЦПК України позивачем у своїй заяві про забезпечення позову не зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Позивачем пред'явлено вимоги немайнового характеру, а забезпечити позов позивач просить у спосіб, характерний для майнових вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Нофенко Ю. В. також подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що станом на 26 березня 2019 року власником спірної квартири залишається ОСОБА_5 У кватирі зареєстроване місце проживання малолітньої дитини. Доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_5 дій по відчуженню належного їй майна представником позивача не надано. Також зазначила, що позивачем не обґрунтовано необхідність і можливість застосування такого способу забезпечення його позову.

Інші учасники справи не скористалися правом на відзив на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Представник позивача Ковбасюк А. В. підтримав апеляційну скаргу позивача.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Нофенко Ю. В. заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися.

Третя особа ОСОБА_11 подала клопотання про розгляд справи без її присутності, погодилася з доводами позивача щодо суті вирішуваного питання про забезпечення позову.

Третя особа Голиківська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області надіслала клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_8 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач вважає, що заповіт ОСОБА_8, складений на користь ОСОБА_4 є недійсним згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України, а тому всі наступні правочини щодо майна спадкодавця є недійсними, в тому числі укладений 21 листопада 2017 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договір дарування квартири.

За відсутності спадкоємців за заповітом та за законом суд може визнати спадщину відумерлою за заявою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_5 може реалізувати квартиру, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення пред'явлених ним вимог, а тому просив суд про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із способів забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, являється накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що він заперечує дійсність оспорюваних ним правочинів, не являючись учасником спірних правовідносин.

Позивач цитує положення ст. 1277 ЦК України, якою передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Позивач також вказує на наявність у нього можливості просити у майбутньому суд про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, відумерлою.

Ні в цій, ні в інших цивільних справах позивач не пред'являв вимог про визнання спадщини відумерлою, тобто не порушує питання про свої права щодо спадкового майно.

Позивач не мотивував яким чином можливе рішення суду про визнання оспорюваних правочинів недійсними вплине на його права та обов'язки щодо об'єкту цих правочинів (майна).

Він також не вказав, яким чином укладення ОСОБА_5 правочинів щодо належної їй на підставі оспорюваного договору дарування квартини може вплинути на права позивача щодо цього майна.

Крім того, такий спосіб забезпечення позову, як арешт майна, відповідає (співмірний) вимогам майнового характеру. Однак у цій справі позивачем пред'явлено виключно немайнові вимоги, а можливе рішення суду про визнання заповіту та договору дарування недійсними не підлягає примусовому виконанню та не пов'язане з виникненням у позивача прав на це майно.

Пред'явлений позивачем позов направлений на настання наслідку у вигляді повернення учасників справи у попередній юридичний стан, який існував до укладення заповіту та договору дарування. Проте питання належності майна будь-якій із сторін можливим рішенням суду не вирішуватиметься.

Суд першої інстанції врахував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів учасників процесу чи інших осіб.

За таких обставин суд обґрунтовано і правильно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому наявність у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 01 (квартири за адресою: АДРЕСА_1), який належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування №1042 від 21 листопада 2017 року, яку не врахував суд першої інстанції та на яку посилається позивач у апеляційній скарзі, спростовує висновок суду про відсутність доказів належності майна ОСОБА_5, але не спростовує правильність висновку суду щодо суті вирішуваного ним питання про забезпечення позову.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргумент апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваній увалі.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко