Справа № 383/229/19
Номер провадження 2/383/203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

при секретарі Потапчук Н.М,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бондаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/229/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачки про стягнення коштів обґрунтовуючи їх тим, що 02 вересня 2008 року між ФОП ОСОБА_4 та відповідачкою було укладено договір оренди землі, яка належить останній на праві власності. У 2011 році та відповідно 10.05.2012 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою продовжено строк його дії та відповідачка звернулася ФОП ОСОБА_4 про виплату їй орендної плати наперед. При цьому, кошти їй надав не ФОП ОСОБА_4 , а позивач в сумі 200000 грн. Про отримання коштів відповідачка склала розписку 23.07.2011 року. Вважає, що ці кошти відповідачка отримала без достатніх правових підстав, так як договір оренди землі та додаткові угоди між ФОП ОСОБА_4 та нею розірвано за рішенням суду 22.10.2018 року з підстав систематичної несплати орендної плати, а розписка відповідачки про отримання 200000 грн. не врахована судом як належний доказ сплати орендної плати, тому ці кошти підлягають поверненню позивачу з підстав, визначених у ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі та просить суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладення у позовній заяві.

Відповідачка та її представник адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, при цьому відзиву не подали, але подали до суду заяву про застосування до правовідносин строків позовної давності та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. У разі, коли поведінка набувача, потерпілог, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнання недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі № 6-100ц15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка 23.07.2011 року в присутності свідків, отримала від позивача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200000 (двісті тисяч) грн., що підтверджується письмовою розпискою, яку відповідачка склала та підписала особисто, та які міститься в матеріалах справи (а.с.52) Вказаний факт також не оспорений відповідачкою.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.10.2018 року розірвано договір оренди землі від 02.09.2008 року з додатковими угодами до нього від 15.10.2008 р. та 10.05.2012 р., укладений між приватним підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з підстав систематичної несплати орендної плати за 2012 2018 рок, при цьому розписку позивача від 23.07.2011 року на суму 200000 грн. суд оцінив критично та не врахував її як належний та допустимий доказ сплати орендної плати ОСОБА_2 за вказаним вище договором оренди землі. ( а.с.8-12).

Отже, обставини щодо отримання відповідачкою ОСОБА_2 коштів в сумі 200000 грн. від позивача ОСОБА_3 встановлені належними та допустимими доказами, які не оспорені відповідачкою у визначений законом спосіб.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини.

Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямовання на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, роботи відповідні правові висновки.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

За статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Правових підстав отримання відповідачкою ОСОБА_2 коштів від позивача ОСОБА_3 за розпискою від 23.07.2011 року на суму 200000 грн. судом не встановлена, договір оренди землі з додатковими угодами до нього від 15.10.2008 р. та 10.05.2012 р., укладений 02.09.2018 року між ФОП « ОСОБА_4 » та відповідачкою розірвано, а тому вказані кошти отримані відповідачкою безпідставно та підлягають поверненню позивачу.

Оскільки позивач дізнався про порушення своїх майнових прав, та про те, що вказані вище кошти ОСОБА_2 отримала від нього безпідставно в жовтні 2018 року з рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.10.2018 р., то у відповідності до ст.ст. 257, 261 ЦК України підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що факти викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає можливим задовольнити позов, стягнувши з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача кошти в загальній сумі 200000 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 76-81, 92, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 202,205,207, 208, 1212 ЦК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200000,00 (дві тисячі) гривень отриманих без достатньої правової підстави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Пономарьов Олег Валентинович, довіреність від 17.07.2018 року № 782.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 21.05.2019 року.

Суддя І. М. Адаменко