Дата документу 10.04.2019 Справа № 336/814/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/814/18Головуючий у 1-й інстанції Жупанова І.Б.
Пр. № 22-ц/807/1244/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 2-3), в якій просила:

- визнати дії та бездіяльність Мітіної Т.В. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині відкриття виконавчого провадження № 54397423 - неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 від 20.12.2017, а також скасувати всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа №336/6180/16-ц від 31.05.2017 року.

В обґрунтування своєї скарги зазначала, що на примусовому виконанні у державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. перебуває виконавче провадження № 54397423 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц від 31.05.2017 р.,виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку. 20.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 за вищевказаним виконавчим листом. Копію вказаної постанови скаржник отримала лише 07.02.2018 року. 08.02.2018 року ОСОБА_4 прийшла на особистий прийом до державного виконавця Мітіної Т.В., з метою надання копії актів, які підтверджують, що вона дане рішення за вищевказаним виконавчим листом виконує в повному обсязі, про що нею було подано заяву до Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області про залучення даних копій актів до матеріалів виконавчого провадження. Крім того, скаржник вважає, що виконавче провадження № 54397423 від 20.12.2017 року відкрито незаконно, оскільки постанова про відкриття зазначеного виконавчого провадження не відповідає вимогам до виконавчого документа згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Також на момент відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 постійно добровільно виконувала рішення суду в повному обсязі. Державний виконавець відкрила виконавче провадження і не провела будь-яких примусових виконавчих дій, а тільки винесла постанову про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору у розмірі - 6400 грн. Державний виконавець повинна була бути присутня згідно зазначеного рішення при передачі дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_2, проте жодного разу за адресою проживання дитини державного виконавця не було. Тому, скаржник вважала постанову про відкриття виконавчого провадження № 54397423 від 20.12.2017 року незаконною, яка підлягає скасуванню.

Дану скаргу прийнято до провадження судом першої інстанції та призначено до розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року (а.с. 53-56) вищезазначену скаргу ОСОБА_4 у цій справі задоволено.

Визнано дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині відкриття виконавчого провадження №54397423 - неправомірними.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 від 20.12.2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіною Т.В., а також скасовано всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа №336/6180/16-ц від 31.05.2017 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, стягувач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 58-62) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року (судді Крилова О.В., Кухар С.В., Поляков О.З. а.с. 99-103) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у цій справі скасовано, в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В. відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року (а.с. 203-206) в порядку часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 постанову Апеляційного суду Запорізької області від 26 червні 2018 року у цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

30 січня 2019 року дана справа надійшла на новий апеляційний розгляд до Запорізького апеляційного суду (а.с.207).

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 208).

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Крім того, в силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України незгода сторони з …рішеннями судді, рішення…в інших справах,…не може бути підставою для відводу.

Ухвалою судді-доповідача (а.с.209) дану справу прийнято до провадження, ухвалою апеляційного суду (а.с.210) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі при новому апеляційному перегляді цієї справи (а.с. 245-250).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі при новому апеляційному перегляді цієї справи.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 13 березня 2019 року (а.с. 225-226), не відбувся та був відкладений через те, що лише у даному судовому засіданні ОСОБА_4 в особі її представника - ОСОБА_7 (а.с. 223) отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі та копію апеляційної скарги (а.с. 224).

У судове засідання 10 квітня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі ОСОБА_4 особисто (а.с. 239) та через свого представника ОСОБА_7, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, (а.с. 239-244) всі учасники цієї справи не з'явились, окрім представників ОСОБА_2 - адвокатів Кравченко Л.І. та Карабак В.А. і представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з'явились, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представників ОСОБА_2 - адвокатів Кравченко Л.І. (а.с. 219-220) та Карабак В.А. (а.с. 221-223) і представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 (а.с. 250), яка хоча й не є адвокатом, але була допущена до участі у цій справі раніше ще судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ОСОБА_4 у цій справі, керувався ст. ст. 370, 383-387, 389 ЦПК України, ст. ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та виходив із наступного.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця органу державної виконавчої служби чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України та п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Як вбачається із постанови ВП № 54397423 від 20.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіною Т.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц виданого 31.05.2017 року, про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку; боржник ОСОБА_4. Крім того, вказаною постановою вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 6400,00 грн.

21.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 09.01.2018 року, оскільки останнім направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву про роз'яснення рішення та визначення порядку його виконання, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. про встановлення способу виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, орган опіки та піклування - орган місцевого самоврядування, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

ОСОБА_4 надала суду копію акту, складеного і підписаного її сусідами, про те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.12.2017 року вона отримала лише 07.02.2018 року.

Як зазначає в своїй скарзі ОСОБА_4 та підтверджує доказами, а саме копіями актів від 03.02.2018 р., 06.02.2018 р., 08.02.2018 р., 12.02.2018, які підписані нею та ОСОБА_2, вона добровільно виконувала рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Згідно копій актів, підписаних свідками, а саме сусідами ОСОБА_4, в період часу з 02.08.2017 р. по 28.01.2018 року у встановлені за рішенням суду дні ОСОБА_2 не приїздить за своєю донкою ОСОБА_6.

08.02.2018 року ОСОБА_4 звернулась до начальника Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про доручення копій актів. Які підтверджують факт виконання нею рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, про отримання якої на копії заяви міститься штамп Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ від 08.02.2018 року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів ї посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із ч. 1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, суд дійшов висновку, що підстави для винесення постанови ВП №54397423 від 20.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіною Т.В. з примусового виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц виданого 31.05.2017 року, про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку; та стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 6400 грн., у державного виконавця не було, в зв'язку з чим вважає скаргу на дії державного виконавця такою, що підлягає задоволенню.

Проте з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Встановлено, що Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був відданий 31,05.2017 року виконавчий лист № 336/6180/16-ц від 31.05.2017 р., про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку (а.с. 64).

26.07.2017 року даний виконавчий лист був поданий до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області для виконання.

Повідомленням головного державного виконавця Шевченківського ВДВС Мітіної Т.В. від 28.07.2017 року зазначений виконавчий лист був повернутий ОСОБА_2 без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року у справі ЄУН № 336/4619/17 (копія а.с. 65-66), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року (а.с. 67-68) скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. про відмову у прийнятті виконавчого листа № 336/8180/16-ц, виданого 31.05.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; скасовано повідомлення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 336/8180/16-ц, виданого 31.05.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя,стягувану без прийняття до виконання від 28.07.2017 року; в задоволенні скарги в частині зобов'язання державного виконавця Мітіної Т.В. прийняти до примусового виконання виконавчий документ відмовлено.

Обставини, встановлені вищезазначеною ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року у справі ЄУН № 336/4619/17 (копія а.с. 65-66), яка набрала законної сили 05 грудня 2017 року, та була чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, є чинною на час перегляду цієї справи апеляційним судом, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, не потребують додаткового доказування.

20.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 за вищевказаним виконавчим листом № 336/6180/16-ц від 31.05.2017 р., виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку (копія а.с. 4-6).

У своїй скарзі на дії державного виконавця Кіорпе О.М. зазначала, що повідомляла державного виконавця про те, що судове рішення, за яким видано виконавчий лист, вона виконує в повному обсязі, а тому підстав для відкриття провадження немає.

Крім зазначеного, скаржник вважає що виконавче провадження №54397423 від 20.12.2017 року відкрито незаконно, оскільки постанова про відкриття зазначеного виконавчого провадження не відповідає вимогам до виконавчого документа згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

На думку ОСОБА_4, державний виконавець відкрила виконавче провадження і не провела будь-яких примусових виконавчих дій, а тільки винесла постанову про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору у розмірі - 6400 грн., хоча повинна була бути присутня згідно зазначеного рішення при передачі дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_2, проте жодного разу за адресою проживання дитини державного виконавця не було.

Відтак доводи скарги є суперечливими, позаяк містять одночасно зазначення про те, що виконавчий лист не повинен був надаватися на примусове виконання, та про те, що державний виконавець мав бути присутнім при виконанні судового рішення.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця органу державної виконавчої служби чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

21.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 09.01.2018 року, оскільки нею направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву про роз'яснення рішення та визначення порядку його виконання, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року (а.с. 69) відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. про встановлення способу виконання рішення суду, остання була залишена у подальшому без змін постановою апеляційного суду (а.с. 251-252).

На підтвердження факту добровільного виконання судового рішення, ОСОБА_4 надала суду копії актів від 03.02.2018 р., 06.02.2018 р., 08.02.2018 р., 12.02.2018, які підписані нею та ОСОБА_2 (а.с. 15-25), за якими вона добровільно виконувала рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також згідно копій актів, підписаних свідками, а саме сусідами ОСОБА_4, в період часу з 02.08.2017 р. по 28.01.2018 року у встановлені за рішенням суду дні ОСОБА_2 не приїздить за своєю донкою ОСОБА_6. Зазначені акти надавалися у виконавчу службу.

З посиланням на ст. ст.1, 2, 6 Закону України "Про виконавче провадження" суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для винесення постанови ВП №54397423 від 20.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіною Т.В. з примусового виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц виданого 31.05.2017 року, про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку; та стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 6400 грн., у державного виконавця не було.

Проте, з оскаржуваної ухвали не вбачається, чим аргументований такий висновок суду першої інстанції.

Так, встановлено, що виконавчий лист був виданий судом у встановленому порядку; виконавчий лист не визнаний таким, що не підлягає виконанню; жодних підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, (повернення виконавчого листа сягувачу), які існували на час пред'явлення виконавчого листа до виконання судом не встановлено, тому які саме неправомірні дії державного виконавця були на час відкриття виконавчого провадження і з яких підстав він мав не приймати на виконання виданий виконавчий документ, - судом першої інстанції в оскаржуємій ухвалі взагалі не зазначено.

За Законом Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів», зокрема, органами виконавчої служби, які входять до системи органів примусового виконання рішень Міністерства юстиції України.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі стягувач зазначає, що судове рішення, на виконання якого виданий виконавчий документ, не виконується, що зумовлювало його неодноразові звернення до поліції та державного виконавця.

Відповідно до ст. 4 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З оскаржуваної судової ухвали суду першої інстанції не вбачається, які з перелічених підстав у даній справі надавали б право державному виконавцеві повернути виконавчий документ без виконання стягувачеві.

Несвоєчасне отримання боржником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження чи будь-яке добровільне виконання боржником рішення суду у будь-якій його частині чи повністю не могло бути і не є підставою для скасування судом постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення суду.

Відкривши виконавче провадження своєю постановою, державний виконавець мав право здійснювати заходи, направлені на виконання виконавчого листа, виданого судом на виконання вказаного рішення суду.

Ст. 124 Конституції України встановлено, що рішення постановляються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України.

Враховуючи, що у скарзі на дії державного виконавця не зазначено жодних підстав, які унеможливлювали б відкриття виконавчого провадження, а судом першої інстанції не наведено жодних переконливих мотивів для скасування ухвали державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду у цій справі, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 у цій справі у повному обсязі.

Крім того, ОСОБА_4 у своїй вищезазначеній скарзі безпосередньо не просила у резолютивній частині скарги визнати неправомірною та скасовувати постанову державного виконавця в частині стягнення з неї будь-якої суми виконавчого збору, а лише в частині відкриття виконавчого провадження, а також просила скасувати всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц від 31.05.2017 року.

Стягнення будь-якої суми виконавчого збору державним виконавцем з боржника у виконавчому провадженні в силу вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не є заходом, здійсненим на виконання вищезазначеного виконавчого листа, тому суд першої інстанції при постановленні оскаржуємої ухвали у цій справі вийшов за межі скарги боржника ОСОБА_4, скасувавши у тому числі стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 6400,00 грн., як захід, здійснений на виконання вищезазначеного виконавчого листа у цій справі, про що суд першої інстанції зазначив виключно у мотивувальній частині оскаржуємої ухвали у цій справі.

Тому, ОСОБА_4 не позбавлена права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про скасування постанови державного виконавця в частині стягнення з неї будь-якої суми виконавчого збору у вищезазначеному виконавчому провадженні.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_4 на те, що згідно із ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо ...виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору…можуть бути оскаржені сторонами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Що у тому числі узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові ВП ВС від 03.10.2018 року у справі № 320/7888/16-ц, який є обов'язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у цій справі слід задовольнити, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_2 у цій справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 22.04.2019 року, оскільки у період з 20.04.2019 року по 21.04.2019 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.