Провадження № 2/161/185/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 квітня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/15580/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що 24.05.2018 р. відповідач, керуючи автомобілем «Вольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті поблизу гартівні «ПАККО» по вул. Ковельській у м. Луцьку здійснив наїзд на ОСОБА_1, у звязку з чим вона отримала тілесні ушкодження. Вказує, що постановою Луцького міськрайонного суду від 07.08.2018р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення. Зазначає, що вона проходила курс лікування, у звязку з чим понесла витрати у розмірі 820,10грн. Просить стягнути з відповідача вказані кошти та 30 000,00грн. моральної шкоди, судові витрати.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 23 січня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримали, щодо заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавалось.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 24.05.2018 року о 10:45 год., керуючи автомобілем марки Фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Глінки в місті Луцьку на регульованому пішохідному перехресті не надав дорогу пішоходу ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину на дозволений сигнал світлофора, внаслідок чого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала тілесні ушкодження, чим порушив п. 18.2 ПДР України. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2018 року відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Постанова набрала законної сили 17.08.2018 р. (а.с. 5-6).

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Факт перебування на праві власності у відповідача джерела підвищеної небезпеки автомобіля Фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 у судових засіданнях не спростовано.

Згідно ч.1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з довідки КП «Луцький центр первинної медичної допомоги №2» від 29.03.2019р. №1.7/277 ОСОБА_1 25.05.2018р. була оглянута лікарем-травматологом, їй був поставлений діагноз забій мяких тканин правової гомілки, 25.05.2018р., 29.05.2018р. позивач була оглянута лікарем-хірургом, діагноз забій, підшкірний крововилив правої гомілки, та призначено амбулаторне лікування: фламідез 1 табл.х2 рази на день 5 днів; нормовен 1 табл. Х 2 рази в день 14 днів; індовазин гель місцево х 2 рази в день 7 днів.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з фіскальних чеків від 25.05.2018р., 29.05.2019р. на придбання зазначених ліків позивачем було потрачено 209,15грн. (а.с. 9).

Тобто, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 209,15грн.

При цьому суд зауважує, що решта витрат позивача на лікування не підлягають відшкодуванню, оскільки суду не було надано доказів перебування останньої на лікуванні, отримання рецепту на медичне призначення придбаних нею ліків. Окрім того, благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16 вересня 1997 року «Про благодійництво та благодійні організації», відповідно до якого благодійництво добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Тобто такі витрати не є обовязковими, які б підлягали відшкодуванню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 30 000,00 грн. моральної шкоди, мотивуючи погіршення здоровя, сну, постійним страхом під час переходу дороги, періодичними болями в області ніг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вбачається із п. ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, моральні страждання позивача ОСОБА_1, які вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що із відповідача на її користь слід стягнути 5 000,00грн. у відшкодування моральної шкоди.

За вимогами ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 466,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 209 (двісті девять) грн. 15 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2 466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 80 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3