АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/573/19Головуючий по 1 інстанції - Корман О.В.
Категорія: 304090000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач АТ КБ «Приватбанк»;

відповідач ОСОБА_3;

особа, яка подала апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк»;

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кормана О.В. у залі Уманського міськрайонного суду Черкаської області 14 січня 2019 року, по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -:

в с т а н о в и в :

20 листопада 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно до укладеного договору № б/н від 24 січня 2017 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими «Тарифами банку» та «Умовами та правилами надання банківських послуг» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, чим допустив порушення умов кредитного договору. Станом на 15 жовтня 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_3 становить 24115,69 грн., яка складається: 10276,20 грн. - тіло кредиту; 5614,52 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6600,41 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1124,56 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач ОСОБА_3 продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Тому АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з даним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24115,69 грн. за кредитним договором № б/н від 24 січня 2017 року, та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 рокку відмовлено повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк», вважаючи його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права оскаржив рішення суду, подавши апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу банк обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 висловив згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчив, що згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і підтвердив, що в подальшому зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських правил і самостійно знайомитися зі всіма їх змінами на сайті банку. Банк зазначає, що згідно до положень ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та відповідачем був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України, вважає скаржник. Банк посилається, що кредит був отриманий відповідачем ОСОБА_3 у вигляді встановленої кредитної лінії на кредитну картку у розмірі 1000 грн., який потім неодноразово змінювався. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, активно користувався карткою, отримував кредитні кошти, що в свою чергу свідчить про укладання сторонами кредитного договору. В підтвердження своїх доводів банком надано суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, які позивач вважає належними та допустимими доказами по справі. Скаржник посилається, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку, що відповідач користувався грошовими коштами, виконував умови договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, в тому числі відсотки, пеню, комісію, а тому визнав свої зобов'язання за угодою та розміри, встановлених обов'язкових платежів. Банк вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин справи та незастосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки укладений кредитний договір є дійсним. Тому АТ КТ «Приватбанк» просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до Апеляційного суду Черкаської області не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін в суд.

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Відповідач по справі ОСОБА_3 не отримує копію апеляційної скарги, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та повідомлення про розгляд апеляційної скарги, які направлялись відповідачу повторно та розгляд справи відкладався, то судом апеляційної інстанції розміщено повідомлення на сайті Судової влади про розгляд справи.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банком, посилаючись, що анкета - заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок користування та сплати штрафу і пені за невиконання умов договору. Суд вказав, що не надано документальних підтверджень, що розрахунок заборгованості за договором б /н від 24.01. 2017 року , який долучений до позовної заяви, дійсно стосується кредиту, яким користується відповідач, так як в розрахунок не містить посилань на відомості, за допомогою яких можна ідентифікувати боржника. Також суд зазначив, що не надано доказів, які б підтверджували, що анкета - заява відповідача взагалі стосувалась договору кредиту та позивач не підтвердив доказами, що на момент підписання анкети - заяви 24.01. 2017 року відповідач був ознайомлений саме з тими тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна « і тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги яких долучено до позовної заяви. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки суду помилковими, такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції не встановлено дійсні обставини справи, не дано належної оцінки наданим доказам, не правильно застосовано норми матеріального права, чим допущено порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи та ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.01.2017 року, АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження своїх вимог надав анкету-заяву ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» 24.01.2017 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача ОСОБА_3, а саме: ім`я по - батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, ксерокопію паспорта ОСОБА_3 (а.с.24-254 ).

Із даних копії анкети-заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_3 висловив згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчив, що « Я згоден з тим, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку».

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до пункту 14.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає за важливе відзначити, що вказані норми не встановлюють обов`язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці, та лише приєднується до них, може відбутись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової анкети-заяви, на що суд першої інстанції не звернув уваги при вирішенні спірних правовідносин, та не надав належної оцінки даному факту.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Згідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, відсутність підпису відповідача ОСОБА_3 в Умовах і Правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення а Анкеті-заяві про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору. Отже, відповідач ОСОБА_3 своїм підписанням заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідачу ОСОБА_3 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку за номером НОМЕР_1 зі строком дії до 07/ 2020 року. Вказана обставина підтверджується довідкою банку, яка наявна в матеріалах справи (а.с.66). Крім того, із матеріалів справи вбачається, що відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апеляційної скарги банку, що доведеним є факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви-анкети позичальника, а також із Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови 2.1.1.5.4 договору.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_3 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_3 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також норм ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором не виконав, всупереч ст. 629 ЦК України, яка передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Згідно п. 2.1.1.12.2. договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування, та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Згідно п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно даних розрахунку, який наданий АТ КБ «Приватбанк», в підтвердження позовних вимог, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач ОСОБА_3 станом на 15.10.2018 року має заборгованість у розмірі 24115 грн., з яких: 10276,20 грн. - тіло кредиту; 5614,52 грн. - відсотки за користування кредитом; 6600,41 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1124, 56 грн. штраф (процентна складова).

Згідно даних розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_3 вбачається, що з його рахунку знімались кошти у сумі 334, 69 грн. 11. 10 2018 року, а 05.03. 2018 року ним погашалась заборгованість банку у розмірі 500 гривень, а 05.05. 2018 року внесено кошти у розмірі 19 грн. 68 коп.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, які надані позивачем в підтвердження позовних вимог, дослідивши розрахунок заборгованості, врахувавши, що між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір, за яким АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав, а відповідач ОСОБА_3 не виконав свої зобов`язання, а відповідачем не доведено та не спростовано відсутність заборгованості відповідно до умов договору належним чином, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не в повній мірі врахував всі обставини справи, не перевірив розрахунок заборгованості та не дав оцінки доводам банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, у тому числі відсотки, пеню та комісії (погашення відображені у розрахунку заборгованості в графі («Сума погашення за наданим кредитом»), а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, який допустився помилки та дійшов невірного висновку про недоведеність вимог позивача, безпідставно відмовивши у задоволені позову, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог банку та стягнення заборгованості за кредитом б/н від 24.01.2017 року у розмірі 24115 грн. 69 коп., з яких: 10276,20 грн. - тіло кредиту; 5614,52 грн. - відсотки за користування кредитом; 6600,41 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1124.56 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь банку судові витрати за сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1762 грн. та 2643 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 4405 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасувати, прийняти нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24115,69 грн. за кредитним договором № б/н від 24.01.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати за сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1762 грн. та 2643 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 4405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховногго Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.