Справа № 496/1805/19
Провадження № 2/496/1231/19
У Х В А Л А

23 травня 2019 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить: 1) визнати земельну ділянку площею 0,094 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області 03.04.2006 року та житловий будинок загальною площею 91,7 м2, житловою площею 70,4 м2, з надвірними спорудами, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; 2) визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеної земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами; 3) встановити порядок користування між нею та ОСОБА_2 вищевказаною земельною ділянкою та житловим будинком з надвірними спорудами, згідно судової будівельно-технічної експертизи; 4) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні зазначеною вище земельною ділянкою та житловим будинком з надвірними спорудами; 5) стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 року з 01 січня встановлений у розмірі 1921 грн.

Таким чином, судовий збір - за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 768,40 грн. та не більше 9605 грн.; за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 768,40 грн.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем заявлено у позові чотири вимоги: одна вимога майнового характеру про визнання права власності та три вимоги немайнового характеру про визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя, встановлення порядку користування цим майном та зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні вказаним майном.

Отже, у позовній заяві ОСОБА_1 повинна бути зазначена ціна позову. Утім, позивач ціну позову не зазначає, посилаючись на те, що їй невідома вартість нерухомого майна, вона не здійснювала оцінку зазначеного спірного нерухомого майна.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна. Частинами 2 та 3 цієї ж статті встановлено, - якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій ціні спірного нерухомого майна земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 , станом на день подання позову до суду 16.05.2019 року, у разі неможливості визначити ціну позову, вартість якого суд вважає значною, суд доходить до висновку, що слід визначити позивачеві до сплати суму судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 9605 грн. Крім того, за заявленими позивачем трьома вимогами немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 2305,20 грн. (768,40*3= 2305,20).

Суд також зазначає, що у позовній заявй позивач вказує про те, що нею здійснено сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., однак оригінал вказаної квитанції відсутній у додатках до позовної заяви.

Відповідно до абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Крім того, позивач зазначила у позовній заяві про те, що вона стверджує, що її попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона як позивач понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 768,40 грн.

Разом з цим, пункт 6 позовних вимог викликає протиріччя, оскільки позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 всі судові витрати, які позивач понесе на час винесення судового рішення у зв`язку з розглядом справи.

Проте, позивач не надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК).

Зважаючи на це, суд звертає увагу позивача, що за положеннями статей 133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, позивачу пропонується врахувати можливі наслідки невиконання вимог, встановлених п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

З огляду на вищевикладені вимоги законодавства, позивач повинна вказати ціну позову, виходячи з чого сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру та надати оригінали квитанцій до суду.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та встановлення порядку користування майном залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в частині визначення розміру судового збору протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.І. Трушина