справа № 274/1786/16-ц
провадження № 2/0274/327/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.05.19 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

- 4847.94 грн. - заборгованість за кредитом;
- 4779.41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією;
а також штрафи відповідно до Договору:
- 500 грн. - штраф (фіксована частина);
- 526.37 грн. - штраф (процентна складова).
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві представник позивача просить розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився. У наданому суду відзиві на позовну заяву представником відповідача - ОСОБА_2 , висловлено незгоду з обставинами викладеними в позовній заяві. Зазначено, що із трьох складових кредитного договору відповідач підписав лише заяву-анкету. Жодного повідомлення про зміну відсоткової ставки не отримував. Не погодився з одночасним нарахуванням пені та комісії, а також з нарахуванням відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Разом із тим у наданій суду заяві від 10.04.2018 просив застосувати до даного спору строк позовної давності. Зауважив, що право позивача було порушено 25.01.2013, і він мав можливість звернутись до суду за захистом порушеного права в строк до 25.01.2016.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що 30.11.2012 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за період з 30.11.2012 по 04.03.2014, за період з 05.03.2014 по 31.03.2015 - відсотки не застосовувались, а за період з 06.04.2015 по 31.12.2015 - 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, до останнього дня 07.2016. (а.с.7-9, 134)
Договір складає анкета-заява ОСОБА_1 , Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку, Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна"(а.с.7, 8-9, 10-33).
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до частини першої статті 626, статей 627 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).
Статтями 526 та 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
За несвоєчасність виконання зобов`язань Тарифами передбачено сплату пені, штрафів.
Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.
Відповідно до з частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З розрахунку заборгованості (а.с. 6), вбачається, що відповідач не вносив у встановленому договором розмірі кошти на погашення боргу по кредиту, станом на 31 грудня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 4847.94 грн. штраф: 500 грн. фіксована частина та 526.37 грн. процентна складова.
Вказані суми боргу підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.
Розрахунок боргу за відсотками, наведений позивачем в цій частині, не узгоджується з умовами договору.
За період з 30 листопада 2012 року до 04 березня 2014 року слід стягнути 1854,34 грн. (4847.94 грн. * 30,00 * 459 :360:100);
за період з 6 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року слід стягнути відсотки у розмірі 1570.73 грн (4847.94 грн. * 43,20 * 270 :360:100).
Всього за період з 30 листопада 2012 року до 31 грудня 2015 року заборгованість по відсотках, що підлягає стягненню з відповідача становить 3426.07 грн..
Щодо нарахованих банком, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг штрафів: 500 грн. фіксована частина та 526.37 грн. процентна складова, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Нарахування Банком і пені за порушення строків погашення заборгованості, і штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором на строк понад 30 днів є фактично подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення суд, тому відмовляє позивачу у задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 1026,37 грн.
Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою за наслідками розгляду справи № 6-2003цс15.
Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності встановлюється в три роки.
Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви, установлено позовну давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором тривалістю у п`ятдесят років.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.
Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.
Отже, в даному випадку слід виходити із загального строку позовної давності у три роки.
Із правової позиції Верховного суду України у справі № 6-154цс15 від 30.09.2015 слідує, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення права особи (ст. 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.
Оскільки останній платіж відповідача у сумі 200 грн., згідно розрахунку заборгованості за договором, сплачено 04.03.2014, то початок позовної давності суд починає обраховувати починаючи 05.03.2014. Позовна заява була подана 10.03.2016, тобто в межах строку позовної давності.
За такого, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає.
Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2012 року станом на 31 грудня 2015 року в розмірі 9299 гривень 37 копійки, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 4847.94 грн., 3426.07 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. фіксована частина та 526.37 грн. процентна складова.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 1108.64 гривень витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідн.номер НОМЕР_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий 04 жовтня 2002 року Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області.
Головуючий суддя О.В.Замега