Суддя-доповідач ОСОБА_1П
Головуючий у 1 інстанції Хаустова Т.А.
Іменем У К Р А Ї Н И
24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді Никифоряка Л.П.
суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.
за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.
розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2, через представника ОСОБА_3 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року,
В позові предявленому до суду 16 листопада 2017 року ОСОБА_2 просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» /надалі Товариство/ заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, яка утворилася за час простою, через захоплення Товариства терористичним угрупуванням, не з вини працівника. Згідно доводів заявника заробітна плата розрахована з урахуванням середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів у березні 2017 року, яка склала 12 763,96 грн. Також ОСОБА_2 просив стягнути компенсацію за 49 днів невикористаної відпустки в розмірі 15 350,23 грн. Інша вимога позивача зводилась до стягнення середнього заробітку за 153 дні вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2017 року по 13 листопада 2017 року через затримку видачі трудової книжки.
Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування скарги заявник наводив правове обґрунтування щодо обовязку працедавця оплатити період простою, який виник не з вини працівника.

Інший довід апеляційної скарги зводився до того, що безпосереднє місце роботи позивача знаходиться в зоні проведення воєнних дій на території тимчасово непідконтрольній Україні та саме ця обставина призвела до порушення прав позивача та свідчить про наявність підстав для нарахування заробітку за весь час простою, навіть за відсутності відомостей щодо виходів, відпрацьованого часу та фактично виконуваної працівником роботи. Також вважав достатнім для розрахунку заробітної плати лист профспілкової організації.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись, на те, що в даній справі виник спір щодо наявності невиплаченої заробітної плати, та відповідач стверджував про те, що працівник не підтвердив виконання роботи в березні 2017 року. Також безпідставним є посилання позивача на втрату працедавцем документів бухгалтерської та податкової звітності та вимоги щодо оплати простою.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2018 року апеляційна скарга в частині оскарження рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки у розмірі 116 616,18 грн. повернута позивачу.

Ухвалю Апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження в частині оскарження рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року в розмірі 12 763,96 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 15 350,23 грн.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого було передано зазначену цивільну справу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2018 року визначено наступний склад Донецького апеляційного суду для розгляду справи № 243/10504/17: ОСОБА_1 (головуючий суддя), ОСОБА_4, ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, за відсутності позивача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином, також за відсутності представника відповідача від якої надійшло клопотання про розгляд справи без неї, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно даних Пенсійного фонду щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу сума заробітку ОСОБА_2 за перші 2 місяці 2017 року склала 23 207,58грн /а.с. 19/.

18 березня 2017 року на підставі заяви представника Товариства відкрито кримінальне провадження через здійснення протидії законній господарській діяльності /а.с.63-65/.

Згідно повідомлення про неможливість вивезення первинних документів від 20 березня 2017 року Товариство виклало перелік документів, які залишилися на тимчасово окупованій території /а.с.83-84/.

Відповідно до наказу № 188а-од від 17 березня 2017 року зупинено виробничу діяльність підприємства з використанням майна Товариства над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року /а.с. 85/.

04 липня 2017 року Товариство письмово повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, який полягав в наступному: 27 червня 2017 року близько 1030години та 29 червня 2017 року близько 1000години здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп'ютерних мереж Товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації /а.с.86 - 87/.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року встановлено, що Товариство потрапило під дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що унеможливлює виконання всіх зобовязань покладених на Товариство /а.с.103-122/.

Наказом № 293-к від 27 березня 2017 року ОСОБА_2 звільнено за згодою сторін з 29 березня 2017 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП /а.с. 157-159/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано та в судовому засіданні не досліджено належних доказів щодо наявності заборгованості, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливість провести розрахунок такої заборгованості.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Згідно частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

Місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року.

Згідно пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

При розгляді справи судом встановлено, що наказом № 289-ОД від 08 травня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 08 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території було доручено працівникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; ведення і зберігання документації на персонал, який знаходиться на непідконтрольній території, покладено на працівників дирекції по персоналу, який знаходиться на непідконтрольній території; дирекції з фінансів було доручено здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, отриманих від здійснення діяльності на неконтрольованій території; обмін інформацією та документами між контрольованою та неконтрольованою територією було наказано здійснювати з використанням засобів електронного звязку, а переміщення документів та персоналу через лінію зіткнення здійснювати у виключних випадках зі згоди директора.

Наказ № 293-к від 27 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за згодою сторін видано 29 березня 2017 року, тобто на день звільнення позивача відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації.

З урахуванням викладеного висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку є вірними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення заявника від обовязку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно не прийняв до уваги розрахунок заборгованості, приведений у позовній заяві, не можуть бути підставою для скасування рішення та задоволення позову, оскільки правильність приведеного розрахунку заборгованості заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, вказані розрахунки ґрунтуються на припущеннях.

Також посилання заявника апеляційної скарги на лист від 12 квітня 2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_6 не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачем.

Доводи скарги про необовязковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна уся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорськ необґрунтовані, оскільки відповідачем надані докази про порушення в роботі компютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення компютерним вірусом шифрувальником.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Доводи скарги про не надання відповідачем акту з переліком втрачених документів не свідчать про неправильність висновків суду про відмову у позові.

Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому згідно п.8 цього Положення, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи(відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств. Проте на час звернення позивача до суду і на час розгляду судом справи така можливість відсутня.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду. Проте станом на 1 квітня 2017 року такі перешкоди не зникли. Частиною першою статті 34 КЗпП України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Отже простій це призупинення роботи з причин виробничого характеру, за невідворотною силою тощо на період існування відповідних обставин.

Наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Жукова Д.В. «Про зміни в організації ведення діяльності» № 188а-ОД від 17 березня 2017 року виробнича діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України, припинена внаслідок втрати 13 березня 2017 року контролю над майном підприємства.

Тобто діяльність Товариства, що розташоване на території, непідконтрольній владі України з 17 березня 2017 року була припинена. А відповідно до частини першої статті 34 КЗпП України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже поняття «припинення» та «призупинення» різні за своїм значенням і правовими наслідками. А оскільки згідно наказу № 188а-ОД від 17 березня 2017 року, який є чинним, виробнича діяльність Товариства припинена, то і вважати, що підприємство повинно оплатити ОСОБА_2 час простою за березень 2017 року немає підстав.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції у оскарженій частині відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у розмірі 12 763,96 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 15 350,23 грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Судді: