Провадження № 2/537/232/2019
Справа № 524/7635/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. , за участю секретаря Герасименко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання,
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання.
Позивач ОСОБА_1 та його представник не з'явилися в судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи. Подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про місце і час розгляду справи, проте не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву на позов.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до порядку заочного розгляду справи, встановленого ст.281 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З огляду на існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України, відповідно до положень ст.281 цього Кодексу, Крюківський районний суд м. Кременчука постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2015 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 20.02.2015 року в розмірі 477176,82 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 162240,11 грн., а також судові витрати в розмірі 3654 грн. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 20.01.2016 року змінено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2015 року, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотків за користування грошовою позикою, зменшивши суму відсотків до 35243,66 грн. В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2015 року залишено без змін. Таким чином рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2015 року зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 20.01.2016 року, набрало законної сили 20.01.2016 року.

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ВП№50247083 від 22.02.2016 відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №524/6158/15-ц, виданого 18.02.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 516074,48 грн. (а.с. 10).

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат, нарахованих з 01.09.2015 року до 31.08.2018 року за невиконання грошового зобов'язання щодо відшкодування матеріальних збитків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної шкоди) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Зобов'язання може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання та і на не договірні (деліктні) зобов'язання. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Тобто, у справі, яка розглядається, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ч.2 ст.625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

Грошове зобов'язання між сторонами визначене за рішенням суду саме у гривні, а тому застосування до правовідносин між сторонами ст.625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року у справі №6-771цс15.

Разом з тим, суд вважає за необхідне врахувати, що грошове зобов'язання у національній валюті України виникло між сторонами з моменту набрання законної сили рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.09.2015 року зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 20.01.2016 року. Тобто на думку суду, саме з 20.01.2016 року відповідач ОСОБА_2 може нести відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання (судового рішення).

Інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 512420,48 грн. (борг за позикою 477176,82 грн. + борг по відсоткам за користування позикою 35243,66 грн.) за період з 20.01.2016 року по 31.08.2018 року становить 159800,17 грн. (розрахунок проведений за допомогою юридичного калькулятора для розрахунку майнових вимог та санкцій).

З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягає частковому задоволенню. А саме, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 159800,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 512420,48 грн. в період з 20.01.2016 року по 31.08.2018 року.

Відповідно до ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача документально підтверджені судові витрати на судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1598 грн.

Керуючись ст.ст. 1-18, 128-130, 141, 280-284, 289, 265, 268 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 159800,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)сплачений судовий збір в розмірі 1598 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено та проголошено о 13 год. 30 хв. 19 квітня 2019 року