РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14877/18

пр. № 2/759/1954/19

20 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Крічфалушій М.І., Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2009 року заплатив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США та 8000,00 грн. за гараж, про що ОСОБА_2 надав йому розписку. Зазначив, що ОСОБА_2 у свою чергу обіцяв йому переоформити на його гараж, але цього не зробив проте 01.10.2016 року надав на його ім'я довіреність на переоформлення гаража, але не на АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 пояснюючи це тим, його гараж з АДРЕСА_2 перенесли на АДРЕСА_1 передавши йому також договір купівлі-продажу гаража на АДРЕСА_2 від 20.10.1994 року. У листопаді 2017 року КП «Київблагоустрій» за дорученням Департаменту міського благоустрою КМДА від 22.11.2017 року за № 064-12357 демонтував його гараж на АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю дозвільної документації. В зв'язку з вищезазначеним просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти 79780,00 грн. як такі що отримані шляхом обману.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні вимог позову, як таким, що є надуманими, тобто відмовити за безпідставністю.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за таких підстав.

Так, згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу даних положень закону можна прийти до висновку, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Всі ці обставини є предметом доказування у відповідному спорі.

Позивачем на підтвердження обставин спору надано лише копію розписки від 17.02.2009 року, з якої вбачається що ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 2000,00 доларів США та 8000,00 грн. за гараж який знаходиться в кооперативі "Еклогія 4" за адресою: АДРЕСА_1 гараж № НОМЕР_1 (а.с. 5).

Проте, вказаний доказ підтверджує лише факт набуття відповідачем коштів і тільки, що і так не заперечується відповідачем.

Також, слід зазначити, що позивач з претензією щодо повернення коштів звернувся до відповідача лише після спливу майже 10 років та не заперечував в судовому засіданні, що користувався гаражем до часу його знесення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Належних та допустимих доказів, що вказували б на вiдсутнiсть у відповідача правової підстави для набуття або збереження спірних коштів позивачем не надано, доводи відповідача на свій захист позивачем не спростовані.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи що факт безпідставності набуття відповідачем вказаних коштів встановлений не був, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Журибеда