Справа № 456/5091/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/811/2388/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

з участю: заявника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є необґрунтованою та незаконною. Стверджує, що про існування нововиявленої обставини- порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення йому стало відомо лише 24 листопада 2017 року після отримання повного тексту рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року. Така обставина є істотною, оскільки могла спростувати факти покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час розгляду справи. Всупереч позиції Апеляційного суду Львівської області, яка зазначена в ухвалі від 08.05.2018 року при направленні справи для продовження розгляду, суд не надав належним чином оцінку встановленій рішенням Сколівського районного суду від 17.11.2017 року нововиявленій обставині, не витребувавши справу №453/582/16-ц, де Сколівським районним судом було досліджено його особову справу та Наказ №302-ОС від 20.05.2008 року «Про переведення на іншу роботу ОСОБА_5А.» в якому зазначено категорію персоналу «робітники». Той факт, що його посада відносилася до категорії «робітники» підтверджує у довідці зав. кафедрою трудового права Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого м.Харків, доцент ОСОБА_6 Просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов про поновлення на роботі задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ст.423 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіального галузевого об»єднання «Львівська залізниця» про поновлення на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії Державного територіального галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (т.1 а.с.224-229).

Ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року залишено без змін. (а.с.269-271 т.1).

Ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних та кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2015 року залишено без змін. (а.с. 72-73 т.2).

Основним мотивом вказаного судового рішення є вирок Залізничного районного суду м.Львова від 23.10.2014 року про затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 19.09.2014 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, підтримання державного обвинувачення, розслідування кримінальних справ про злочини у сфері транспорту прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000017 від 31.07.2014 року, де ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.09.2014 року покарання у виді 5 (п»ять) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати керівні посади, пов»язані із адміністративно-господарськими функціями терміном на 2 (два) роки та конфіскацією майна.

Згідно з Наказом (розпорядженням) ВП «Стрийська дистанція колії» № 328/ос від 01.12.2014 року ОСОБА_5 звільнено з роботи, а саме з посади машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу за п.7 ст. 36 КЗпП України у зв»язку з набранням законної сили вироком суду.

Із врахуванням вище зазначеного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення на роботі ОСОБА_5

Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, ОСОБА_5 у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами посилається на те, що посада машиніста-інструктора бригади спеціального рухомого складу, яку він обіймав відноситься до «робітничих», а не до категорії «керівники», відтак він не підпадав під звільнення як особа, що займає керівну посаду із адміністративно-розпорядчими функціями і цю обставину він вважає однією із нововиявлених. Посилається також на порушення порядку щодо накладення дисциплінарного стягнення, оскільки у нього не було відібрано письмове пояснення, а також звільнення відбулося із керівної посади, яку він не обіймав. Про зазначені обставини дізнався із рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно застосував норми ст.423 ч.1 та ч. 2 ЦПК.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.423 ЦПК підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз»ясень, викладених у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що нововиявлені обставини- це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Даючи аналіз всім обставинам, на які посилається заявник ОСОБА_5 у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та дослідженими судами та викладеними у рішеннях висновками, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно посада машиніста-інструктора відноситься до робітничих професій. Однак, із пояснень заявника, його представника, з пояснень представника відповідача встановлено, що позивач ОСОБА_5 залучався до комісії як представник машиністів-інструкторів, яка приймала іспити та в обов»язки якого входило видавати письмовий висновок машиніста-інструктора для допуску машиніста до роботи. Саме на цей період часу ОСОБА_5 був наділений адміністративними функціями, оскільки від його висновку залежало чи буде працювати особа, яка здає іспити машиністом чи не відповідає займаній посаді, а відтак його посада на час виконання обов»язків машиніста-інструктора із обов»язками допуску до іспитів, надання висновку про відповідність займаній посаді відносилася до категорії «керівники» та саме за вчинення кримінального діяння під час виконання обов»язків при прийнятті іспитів та дачі висновку, останній визнаний винним та Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 жовтня 2014 року затверджено відносно нього угоду про визнання винуватості (а.с.6-9 т.1).

При прийнятті рішення Стрийським міськрайонном судом від 07 травня 2015 року зазначені обставини досліджувалися в повному обсязі, дано їм належну оцінку, висновки суду були предметом перегляду судами вищих інстанцій, а відтак суд першої інстанції, переглядаючи заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами вірно зазначив, що лист з НЮУ ім. Я.Мудрого від 02.06.2015 року № М-246 не досліджувався судом першої інстанції, однак викладені в ньому обставини досліджені судами всіх інстанцій та встановлено, що посада машиніста-інструктора, яку обіймав заявник та який давав свій висновок щодо допуску на виконання обов»язків машиніста іншим особам пов»язана з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій.

Щодо іншої обставини, яку заявник ОСОБА_5 вважає нововиявленою, а саме рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року у справі за його позовом до ПАТ «ЛЗ», третя особа ВП «Стрийська дистанція колії» регіональної філії «ЛЗ» ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи» відмовлено за пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України (т.2 а.с. 147-148).

Зазначені у вищевказаному рішенні обставини є поза межами предмету спору та встановлених обставин у рішенні, яке переглядається.

Щодо підстав, зазначених у рішенні Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року про віднесення посади машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу, яку обіймав ОСОБА_5 та віднесення її до робітничих, судом підставно зазначено, що такий висновок суду ґрунтується на підставі наказу №302-ос від 20.05.2008 року та Інструкції машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затверджену начальником ВП «Стрийська дистанція колії», яку ОСОБА_5 отримав 05.02.2013 року та які були відомі останньому на час прийняття рішення Стрийським міськрайонним судом 07.05.2015 року та зазначені обставини як обов»язкові при розгляді даної категорії справ досліджувалися судами всіх інстанцій, незважаючи на те, що не конкретизовано наказ на який заявник посилається.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що заява ОСОБА_5 та його представника зводиться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391, 423, 429 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

ОСОБА_8