П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/22181/16-ц

Номер провадження 22-ц/824/3993/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вергелес О. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Мирошниченко О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось з позовом до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 33 980 грн. 99 коп., а саме: тіло кредиту - 21 453 грн. 29 коп., прострочення платежу - 10 875 грн. 77 коп., відсотки за кредитом - 320 грн. 04 коп., неустойка - 1 331 грн. 89 коп., а також стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1 378 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 14 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови якого виконані ПАТ «Альфа-Банк» належним чином шляхом відкриття карткового рахуноку № НОМЕР_1 у у валюті гривня та випуску міжнародної платіжної картки DMC Gold строком дії на два роки з лімітом відновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 000 грн.

Разом з тим відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за даним договором, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 06 грудня 2016 року становить 33 980 грн. 99 коп. і складається з тіла кредиту у розмірі 21 453 грн. 29 коп., прострочки по тілу - 10 875 грн. 77 коп., відсотків за кредитом - 320 грн. 04 коп. та неустойки - 1 331 грн. 89 коп.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про зобов`язання останнього повернути на його банківський рахунок незаконно стягнуту комісію та перерахування всіх платежів і повернення переплати за кредитом у розмірі 11 487 грн. 64 коп., зобов`язати відповідача відшкодувати моральну шкоду, заподіяну протиправними діями, у розмірі 100 000 грн.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідно до умов Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписаного сторонами 14 серпня 2014 року, процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії становить 21% річних. Крім того, на позичальника покладено обов`язок вносити в кожний розрахунковий період мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитом. Умовами вищевказаного кредитного договору не передбачено інших платежів і комісій, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка», наданою позивачем в обґрунтування свої позовних вимог.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконував сумлінно та не звертався до банку з метою надання йому додаткових послуг. Разом з тим, позивач стягував з останнього не передбачену умовами кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування основної картки, яка майже удвічі перевищувала процентну ставку по кредиту.

З 15 серпня 2013 року по 1 серпня 2016 року з карткового рахунку відповідача було списано 27 032 грн. 15 коп. за послуги, що не знайшли свого відображення в кредитному договорі, у зв`язку з чим останній звернувся до банку з претензією.

Разом з тим, ПАТ «Альфа-Банк» проігнорував вищевказану вимогу. У серпні 2016 року відповідач припинив здійснювати платежі, оскільки, на думку останнього, кредит був погашений декількома місяцями раніше.

Крім того, ОСОБА_1 отримував погрози від колекторської компанії та вимоги щодо погашення неіснуючого боргу, що призвело до душевних страждань і моральних переживань.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року (том І а.с.141-149) у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» - задоволено частково, зобов`язано ПАТ «Альфа-Банк» повернути на банківський рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», грошові кошти у розмірі 11 487 грн. 64 коп., та з урахуванням цього перерахувати всі платежі за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який укладено 14 серпня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . У іншій частині зустрічного позову - відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, у грудні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що 14 жовтня 2013 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування останнім публічної пропозиції банку, відповідно до умов якого ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 у валюті гривні та випущено міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії на два роки, з лімітом відновлювальної кретонної лінії у розмірі 20 000 грн.

У результаті неналежного виконання зобов`язань ОСОБА_1 станом на 06 грудня 2016 року утворилась заборгованість: за тілом кредиту - 21 453 грн. 29 коп., прострочення - 10 875 грн. 77 коп., відсотки за користування кредитом - 320 грн. 04 коп., неустойка - 1 331 грн. 89 коп.

Пунктом 6 вищевказаного договору передбачено ознайомлення та цілковиту згоду ОСОБА_1 . зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору, Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», що є невід`ємною частиною договору.

У додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб сторонами було погоджено процентну ставну 21 % річних на торгові операції та операції з зняття коштів.

Крім того, вищевказаним додатком було передбачено комісійну винагороду за надання позичальнику комплексу послуг, а саме надання виписок та надсилання смс-повідомлень, розрахунок суми чергового платежу, що узгоджується з приписами ст.. 47 «Про банки та банківські послуги».

На день звернення з апеляційною скаргою, зобов`язання за вищевказаним договором залишалося не виконаним. Крім того, не встановлено факт припинення, розірвання чи недійсності даного договору.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 02 липня 2018 року (том І а.с.234-237) апеляційну скаргу задоволено, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року - скасовано, позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по тілу кредиту - 21 453 грн. 29 коп., прострочення - 10 875 грн. 77 коп., відсотки за кредитом - 320 грн. 04 коп., неустойку - 1 331 грн. 89 коп., а всього - 33 980 грн. 99 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 378 грн., витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 068 грн., а всього - 3 446 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року (том ІІ а.с.37-42) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Апеляційного суду міста Києва від 02 липня 2018 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 28 січня 2019 року дану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість та просив залишити її без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу та закінчити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення відповідача, який з`явився у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаток до Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») (т. І а.с. 24), відповідно до умов якого банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії на два роки з моменту її випуску.

У матеріалах справи міститься Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», підписана ОСОБА_1 і датована 14 серпня 2013 року (т. І а.с. 25).

13 грудня 2016 року на адресу відповідача була надіслана вимога ПАТ «Альфа-Банк» про усунення порушення, у якій зазначено, що станом на 06 грудня 2016 року загальна сума заборгованості становить 33 980 грн. 99 коп. (т. І а.с. 32).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем повернуто надані кредитні кошти на час вирішення спору. Частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 виконав зобов`язання за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в частині повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі, а тому ПАТ «Альфа-Банк» має повернути останньому грошові кошти у розмірі 11 487 грн. 64 коп. Разом з тим, ОСОБА_1 не зазначив ні в чому саме полягала моральна шкода, ні характер та обсяг страждань, ні характер немайнових втрат та їх тривалість, а тому вимоги зустрічного позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з оглядку на таке.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 та 2 т ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване судове рішення дійшла висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про належне виконання відповідачем умов кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2.1.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі картки та підписання цього Додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому Додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 20 000 грн.

Згідно з п. 2.2 вищевказаного Додатку процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21 % річних на торгові операції та операції зняття коштів.

Пунктом 2.3 даного Додатку встановлено розмір мінімального платежу, який складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погоджуються, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн.

Враховуючи, що відповідно до умов Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14 серпня 2013 року, укладеного між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, то особливості регулювання відносин визначаються також Закон України «про захист прав споживачів».

Частиною 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частина 8 вищевказаної статті передбачає, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачать на користь споживача.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про споживчий кредит» Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Частиною 2 статті 8 вищевказаного закону передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Так, п. 4.4 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговував фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») передбачено, що протягом строку користування сумою кредиту для Програми «Моментальна розстрочка на карту» клієнт щомісяця сплачує банку комісійну винагороду за надання (інформації) виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах, визначених в Додатку № 4 до Договору.

Даний пункт Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговував фізичних осіб застосовується для Програми «Моментальна розстрочка на карту». Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сторонами був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб саме а рамках обслуговування продукту «Максимум готівка».

Так, розрахунки заборгованості за кредитом, надані банком, стосуються програми «Моментальна розстрочка», яка передбачає, що строк користування сумою кредиту починається з моменту придбання клієнтом товару/послуги в мережі партнерів банку. Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував проти придбання будь-яких товарів чи послуг у торгівельних мережах, що відповідно свідчить про ненастання строку передбаченого п. 4.3 вищевказаним Додатком до договору.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про неможливість застосування даного пункту договору до правовідносин, що виникли між сторонами, та про невідповідність розрахунків банку дійсним обставинам справи.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості,наданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, стягував з ОСОБА_1 комісійну винагороду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні первісного позову з огляду на те, що на час розгляду справи відповідачем повернуто надані кредитні кошти.

Доводи апеляційної скарги щодо беззаперечного підтвердження ОСОБА_1 пропозиції банку на оформлення «Максимум-готівки» є необґрунтованими та не узгоджуються з нормами законодавства.

Висновки суду першої інстанції, що на момент звернення до суду з зустрічним позовом ОСОБА_1 сплатив на користь банку кошти в сумі, що на 11 487 грн. 64 коп. перевищує розмір зобов`язань за укладеним кредитним договором, відповідають дійсним обставинам справи, а тому дана сума підлягає поверненню ОСОБА_1

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_1 , звертаючись з зустрічними позовними вимогами не зазначив, у чому саме полягає моральна шкода, завдана діями банку, не вказав характер та обсяг страждань та характер немайнових витрат, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Як вбачається з квитанції № 0.4.1 від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2 756 грн. за подачу касаційної скарги.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1 378 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір - 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова