Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 753/9162/17

провадження № 61-28827св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_6, від імені якого діє адвокат Василишин Сергій Анатолійович, публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» та компанії «Венечі Холдінг Лімітед», компанії Тендерсон Трейдінг Лімітед», товариства з обмеженою відповідальністю «Сі ЕН Жі ЕС ІНЖЕНІРІНГ» на постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Головачова Я. В., Вербової І. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У травні 2017 року публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти» (далі - ПАТ «Інститут транспорту нафти») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання відсутнім права ОСОБА_9 на здійснення повноважень та функцій генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 08 липня 2016 року та визнання відсутнім права ОСОБА_5 на здійснення повноважень голови Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 28 квітня 2016 року.

Позовна заява мотивована тим, що 29 квітня 2016 року відбулися чергові загальні збори акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти», оформлені протоколом № 22, відповідно до яких припинено повноваження Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Також обрано Наглядову раду у наступному складі: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, компанія «Венечі Холдінг Лімітед».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року, зазначене рішення визнано недійсним.

08 липня 2016 року, до моменту визнання недійсним рішення від 29 квітня 2016 року, відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти», на яких прийнято рішення про припинення повноважень Наглядової ради товариства у складі ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15 та компанія «Венечі Холдінг Лімітед». Цього ж дня, новообрана Наглядова рада прийняла рішення у формі протоколу № 1 про припинення повноважень генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_9 та членів дирекції товариства, а також про припинення повноважень осіб, які мають право вчиняти дії від імені товариства без довіреності.

11 липня 2016 року на підставі вказаного протоколу Наглядової ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРПОУ) було внесено відомості про ОСОБА_6 як про генерального директора товариства.

Рішенням окремих членів Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 13 липня 2016 року ОСОБА_6 звільнено з посади генерального директора та призначено на цю посаду ОСОБА_16

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року у справі № 753/13207/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_6 поновлено на посаді генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти», про що було внесено відповідні відомості до ЄДРПОУ.

Однак, незважаючи на вказане рішення суду, 23 листопада 2016 року до ЄДРПОУ було внесено недостовірні відомості про ОСОБА_9 як про керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти» на підставі підробленого документа - протоколу № 16 засідання Наглядової ради від 17 жовтня 2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року про забезпечення позову в адміністративній справі № 826/13871/16 заборонено вносити будь-які зміни до ЄДРПОУ, що дозволяє неуповноваженим особам видавати наявну у ЄДРПОУ інформацію за достовірну та незаконно вчиняти дії від імені ПАТ «Інститут транспорту нафти».

Після припинення повноважень ОСОБА_9, як генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти», та ОСОБА_5, як голови Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти», останні незаконно продовжують виконувати повноваження посадових осіб товариства та, користуючись наявністю недостовірних відомостей про керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти» в ЄДРПОУ, перешкоджають законному керівництву товариства у реалізації їх повноважень з управління товариством.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано відсутнім право ОСОБА_9 на здійснення повноважень та функцій генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 08 липня 2016 року.

Визнано також відсутнім право ОСОБА_5 на здійснення повноважень голови Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 28 квітня 2016 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2016 року, оформлені протоколом № 22, про обрання ОСОБА_5 до складу Наглядової ради не створює жодних правових наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю з дати їх прийняття - 29 квітня 2016 року, оскільки у постанові Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року часу недійсності рішення загальних зборів від 08 липня 2016 року не визначено. Суд вважав, що Наглядова рада, обрана на загальних зборах 08 липня 2016 року, втратила свої повноваження з дати набрання законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду, а саме з 18 січня 2017 року, тому всі рішення, прийняті складом Наглядової ради в період з 08 липня 2016 року до 17 січня 2017 року, включно, є легітимними та правомірними. Крім цього, внесення змін до ЄДРПОУ та відображення достовірної інформації про керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти» в особі ОСОБА_6 є неможливим у зв'язку з заходами забезпечення позову, встановленими ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року про забезпечення позову в адміністративній справі № 826/13871/16, якою заборонено вносити будь-які зміни до відомостей про ПАТ «Інститут транспорту нафти», що відображуються у реєстрі юридичних осіб.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вимоги позивача про визнання відсутнім права ОСОБА_9 на здійснення повноважень та функцій генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 08 липня 2016 року та визнання відсутнім права ОСОБА_5 на здійснення повноважень голови Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 29 квітня 2016 року фактично спрямовані на визнання юридичного факту, а не на відновлення порушеного права, тому до вирішення по суті наявних спорів щодо законності повноважень того чи іншого керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти» в інших судових справах, які перебувають у провадженні господарського та адміністративного судів, ці вимоги є передчасними.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КСАЦІЙНИХ СКАРГ

У касаційних скаргах, поданих у травні та червні 2018 року до Верховного Суду, адвокат ОСОБА_6 - Василишин С. А., ПАТ «Інститут транспорту нафти» та компанія «Венечі ХолдінгЛімітед», компанія Тендерсон Трейдінг Лімітед», ТОВ «Сі ЕН Жі ЕС ІНЖЕНІРІНГ», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що апеляційним судом не враховано, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року у справі № 753/13207/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_6 поновлено на посаді генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти». Рішення суду про поновлення на посаді добровільно виконане ПАТ «Інститут транспорту нафти» в особі уповноваженого органу - Наглядової ради (протокол № 4 від 20 вересня 2016 року). 17 лютого 2017 року ОСОБА_6 вчергове переобрано на посаду генерального директора товариства на підставі рішення загальних зборів акціонерів. Крім того, заборона щодо внесення змін до реєстру, встановлена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення позову у справі № 826/138717/16, не змінює та не скасовує рішення уповноважених органів товариства. Кадрові рішення стосовно посадових осіб підприємства знаходяться поза сферою повноважень Окружного адміністративного суду міста Києва та будь-якого іншого суб'єкта владних повноважень. Якщо реєстр відображає відомості не про реального керівника юридичної особи, призначеного за рішенням уповноваженого органу юридичної особи, а про особу повноваження якої, як керівника припинено, - такі відомості є недостовірними.

У матеріалах справи є належні та допустимі докази, які підтверджують, що ОСОБА_4, повноваження якого припинені, укладає правочини від імені підприємства, розпоряджається його грошовими коштами, отримує кредити, передає нерухоме майно товариства до статутного капіталу новоствореної юридичної особи, тощо.

Тобто, апеляційний суд фактично позбавляє права на судовий захист ПАТ «Інститут транспорту нафти», оскільки обраний позивачем спосіб захисту є єдиним можливим для припинення незаконних дій колишніх посадових осіб ПАТ «Інститут транспорту нафти», а також для подальшого оскарження неправомірних правочинів, вчинених вказаними особами у період відсутності в них відповідних повноважень.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзивах на касаційні скарги ОСОБА_4 як генеральний директор ПАТ «Інститут транспорту нафти» зазначав, що на даний час триває низка судових процесів стосовно встановлення дійсного та повноважного керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти». Зокрема, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться справа № 826/13871/16 за позовом ПАТ «Інститут транспорту нафти» до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мединська Н. В., ОСОБА_4, ОСОБА_18, ОСОБА_19 Крім того, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться аналогічна справа № 826/14885/16 за позовом приватного нотаріуса Мединської Н. В. до Міністерства юстиції України про скасування вищезазначеного Наказу Міністерства юстиції України № 2557/5 від 23 серпня 2016 року. При цьому, вищевказані судові спори наразі тривають, а остаточне рішення щодо легітимності генерального директора ОСОБА_20 відсутнє. ОСОБА_4 є єдиним повноважним керівником та здійснює діяльність на підставі Статуту товариства. Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження факту порушення його прав та, відповідно, законності способу їх відновлення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, 29 квітня 2016 року відбулися чергові загальні збори акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти», рішенням яких, серед інших питань, припинено повноваження Наглядової ради у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та обрано Наглядову раду у наступному складі: ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, компанія «ВенечіХолдінг Лімітед» (протокол № 22) (а. с. 8-13 т. 1).

08 липня 2016 року відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти», рішенням яких, серед інших питань, припинено повноваження Наглядової ради у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, компанія «Венечі Холдінг Лімітед».

Рішенням новообраної Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 08 липня 2016 року припинено також повноваження генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_9 та інших членів дирекції, обрано генеральним директором ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_6, а також припинено повноваження осіб, які мають право вчиняти дії від імені ПАТ «Інститут транспорту нафти» без довіреності, у тому числі підписувати договори (протокол № 1) (а. с. 40-50, 59-62 т. 1).

Згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року заборонено державним реєстраторам вносити зміни до ЄДРПОУ щодо керівника ПАТ "Інститут транспортну нафти" (а. с. 122-124 т. 1).

Рішенням окремих членів Наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 13 липня 2016 року ОСОБА_6 звільнено з посади генерального директора та призначено на цю посаду ОСОБА_16

Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_6 поновлено на посаді генерального директора товариства (а. с. 75-77, 104-110 т. 1).

Рішенням господарського суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 18 травня 2017 року, визнано недійсним з моменту прийняття рішення чергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 29 квітня 2016 року, оформлене протоколом № 22 (а. с. 14-39 т. 1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 13 липня 2017 року, рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти», оформлені протоколом від 08 липня 2016 також визнано недійсними (а. с. 126-150 т. 2).

Згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року заборонено державним реєстраторам вносити зміни до ЄДРПОУ щодо керівника ПАТ "Інститут транспортну нафти" (а. с. 122-124 т. 1).

Рішенням загальних зборів акціонерів товариства від 17 лютого 2017 року повторно припинено повноваження ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та повторно обрано генеральним директором товариства ОСОБА_21 (а. с.132-133 т. 1).

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

У пункті 8.7.1 Статуту ПАТ «Інститут транспорту нафти» зазначено, генеральний директор товариства призначається на посаду рішенням Наглядової ради товариства. Контракт з генеральним директором від імені товариства підписує голова Наглядової ради товариства, або уповноважений головою член Наглядової ради (а. с. 13-31 т. 3).

На час розгляду справи є чинним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Інститут транспорту нафти" від 17 лютого 2017 року, згідно якого ОСОБА_6 обрано генеральним директором товариства, з визначенням початку його повноважень - з моменту прийняття рішення загальних зборів про його обрання, зі строком повноважень у відповідності до статуту товариства.

Цим же рішенням припинено повноваження ОСОБА_9 на посаді генерального директора товариства (а. с. 132-133 т. 1).

Згідно з частинами першою, четвертою, п'ятою статті 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації.

Відповідно до даних ЄДРПОУ станом на час розгляду справи керівником товариства є ОСОБА_4 (а. с. 95-102 т. 1).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»ЄДРПОУ - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи. Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно зі статтею 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до ЄДРПОУ, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, які містяться в ЄДРПОУ, використовуються для ідентифікації юридичної особи, у тому числі, під час провадження нею господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до ЄДРПОУ, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Однак, третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Зі змісту зазначеної норми закону випливає, якщо господарським товариством прийнято рішення про звільнення (припинення повноважень) і призначення нового керівника, однак внести відомості щодо нового керівника неможливо з причин наявності судового спору, такі відомості є оспорюваними до часу вирішення справи по суті та скасування обтяжень.

Як убачається із позовної заяви ПАТ «Інститут транспорту нафти», предметом заявленого позову є повноваження керівника товариства, а способом захисту порушеного права - визнання відсутності права на здійснення повноважень та функцій керівника товариства.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, які не є виключними, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення його прав і законних інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Апеляційний суд, урахувавши наведені норми матеріального права та, надавши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що судовому захисту підлягає лише порушене право та законний інтерес, встановлений договором або законом, однак обраний позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів не призводить до поновлення порушеного права та реального захисту його прав у випадку їх задоволення. Крім того, заявлена позивачем вимога не призводить до поновлення його порушеного права та не може бути виконана реально у примусовому порядку, оскільки в законі відсутній правовий механізм виконання такого рішення. Позовні вимоги фактично спрямовані на визнання юридичного факту, а не на відновлення порушеного права, тому до вирішення по суті наявних спорів щодо законності повноважень того чи іншого керівника ПАТ "Інститут транспорту нафти" в інших судочинствах (господарському, адміністративному і кримінальному) ці вимоги є передчасними.

Суд першої інстанції зазначені вимоги не врахував, та фактично допустив втручання в юрисдикційну діяльність адміністративного суду, в якому розглядається спір за позовом ПАТ "Інститут транспорту нафти" до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування наказу, а саме реєстраційної дії про внесення даних про ОСОБА_6 як керівника ПАТ "Інститут транспорту нафти" (справа № 826/13871/16).

Доводи касаційних скарг зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував, висновків суду не спростовують, про незаконність судового рішення не свідчать, та стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року, якою заборонено державним реєстраторам вносити зміни до ЄДРПОУ щодо керівника ПАТ "Інститут транспорту нафти", є чинною. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у задоволенні клопотання ПАТ "Інститут транспортну нафти" про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ "Інститут транспортну нафти", ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року закрито у зв'язку з відмовою від апеляційних скарг.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2018 року, у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2018 року відмовлено.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

Таким чином апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_6, від імені якого діє адвокат Василишин Сергій Анатолійович, публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» та компанії «Венечі Холдінг Лімітед», компанії Тендерсон Трейдінг Лімітед», товариства з обмеженою відповідальністю «Сі ЕН Жі ЕС ІНЖЕНІРІНГ» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик