Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/838/19
Провадження №: 2/332/841/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Латіф, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Латіф, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності їй належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками квартири, є треті особи по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яким на праві приватної власності належить по 1/4 частині квартири кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1995 року, виданого Заводською районною адміністрацією. Крім позивача та третіх осіб в квартирі, зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 Латіф, який не проживає у спірній квартирі з 2014 року. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Відповідач в добровільному порядку ухиляються від зняття з реєстраційного обліку. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні квартирою та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованих, але не проживаючих фактично осіб .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав вказаних позові.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 11.04.2019 року.
Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що відповідач понад пять років не проживає у спірній квартирі, комунальні послуги не сплачує, зв'язок не підтримує, місцезнаходження останнього їм не відомо.
У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_7, яка суду пояснила, що відповідач виїхав зі спірної квартири приблизно 4 роки тому, з того часу вона жодного разу відповідача не бачила, де він наразі їй не відомо.
У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_8, яка суду пояснила, що зі слів відповідача пять років тому він збирався на заробітки, дитині позивачки на той час виповнився рік, з того часу вона жодного разу відповідача не бачила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласникам квартири, є треті особи по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яким на праві приватної власності належить по 1/4 частині квартири кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1995 року, виданого Заводською районною адміністрацією (а.с.11). Крім позивача в цій квартирі, зареєстрований ОСОБА_2 ОСОБА_3 Латіф (а.с.17), колишній чоловік позивача, який не проживає у спірній квартирі з 2014 року, особистих речей в квартирі відповідача немає, фактичне місце проживання останнього невідоме, його особисті речі в квартирі відсутні.
Відповідач в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. Даний факт суттєво порушує право власності позивача та створює перешкоди в користуванні власністю, яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Оскільки відповідач знаходиться на реєстраційному обліку за місцем проживання в квартирі позивача, вона не може реалізувати своє право і розпорядитися майном так, як цього бажає, та повинна нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідач не є власниками будинку, тому не мають права на користування житловою площею в цій квартирі, тому за таких підстав ,суд вважає, що право позивача щодо володіння спірною квартирою порушується відповідачами, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги - задовольнити.
ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3 Латіф, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 45 будинку № 14 по вулиці Оптимістичній у м. Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Н.В.Марченко