Справа № 333/3741/18
Провадження № 2/333/169/19
16 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Дмитрієвої М.М.,
за участю секретаря Здановської К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду
м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.
З 25 травня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 серпня 2008 року розірваний. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні та виховання сина не приймає, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальну допомогу не надає.
Оскільки дитина часто хворіє через що перебуває на постійному диспансерному обліку, потребує періодичного реабілітаційного лікування, усі повязані із цим витрати позивач несе самостійно. Розмір понесених позивачем витрат на обстеження та лікування за період з лютого 2017 року по травень 2018 року складає 10 257, 73 грн., половина з яких становить 5 128, 86 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5 128, 86 грн.
Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
11 січня 2019 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4, повідомлені своєчасно та належним чином, не зявилися, у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вказано, що вони не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2, повідомлений своєчасно та належним чином у судове засідання не зявився, причини його неявки суду невідомі.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, 31 серпня 2008 року розірвано.
У свідоцтві про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_1
ОСОБА_5 є учнем Запорізької гімназії № 8.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.
Аналогічний висновок міститься у постанові ВСУ від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17.
Згідно пункту 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04 липня 2017 року по 10 травня 2018 року проходив обстеження. За наслідками встановлених хвороб дитини були рекомендовані ліки, які були придбані позивачем на загальну суму 10 257, 73 г8рн.
Таким чином доводи позивача про те, що дитина хворіє та потребує періодично медичної допомоги та медичних препаратів вважаються судом доведеним, вказані висновки ґрунтуються на досліджених медичних документах дитини з відображенням періодичності, динаміки лікування та хвороб ОСОБА_5 рекомендаціях та висновків лікарів.
Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704, 80 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 185 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5 128 (пять тисяч сто двадцять вісім) грн. 86 коп.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1,в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Запорізький апеляційний суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва