Справа № 182/7666/18
Провадження № 2/0182/589/2019
22.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на наступне.
Він є власником квартири № 57 в житловому будинку № 20 по вул.В.Усова в м.Нікополі. На теперішній час в його квартирі зареєстрований він зі своєю сімєю (дружиною та двома дітьми) та відповідачка по справі ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 від іншого шлюбу (ОСОБА_2 відсутня в його квартирі з 01.05.2014 року, а її дитина з моменту реєстрації ніколи в його квартирі не жила, оскільки син відповідачки народився вже від іншого чоловіка після їх розлучення). Однак, внаслідок того, що відповідачка з сином залишається зареєстрованою в його квартирі, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів і не може оформити субсидію та розпорядитись своєю власністю. За таких обставин звернувся до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що свою квартиру він приватизував один після смерті бабусі і задовго до одруження з відповідачкою. Відповідачка після їх розлучення вже має іншу сімю та народила від іншого чоловіка сина. Він дозволу на прописку її сина в своїй квартирі не надавав. Про те, що в його квартирі прописана стороння для нього дитина, дізнався після звернення до керівництва ОСББ. Відповідачка не проживає в його квартирі з квітня 2014 року, а її дитину він взагалі ніколи не бачив. Де живе відповідачка з сином, не знає, бо вони не спілкуються.
Відповідач в судове засідання не прибула, повідомлялась про розгляд справи належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням за останньою відомою адресою проживання. Однак, конверт повернувся без вручення з відміткою про сплин терміну зберігання. Тому повідомлялась оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади».
Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову частково заперечував, оскільки вважав за необхідне залишити зареєстрованою дитину в квартирі позивача, щоб не порушувати права дитини на соціальну допомогу, влаштування до дитячих закладів тощо, що без реєстрації неможливо.
Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, надані позивачами, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири № 57 в житловому будинку № 20 по вул.В.Усова в м.Нікополі (а.с.9-13). На теперішній час в його квартирі зареєстрований він зі своєю сімєю (дружиною та двома дітьми) та відповідачка по справі ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 від іншого шлюбу (ОСОБА_2 відсутня в квартирі позивача з 01.05.2014 року, а її дитина з моменту реєстрації ніколи в квартирі позивача не жила) (а.с.14-15). Однак, внаслідок того, що відповідачка з сином залишається зареєстрованою в квартирі позивача по справі, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів і не може оформити субсидію та розпорядитись своєю власністю.
Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона сусідка позивача, проживає там з 1977 року. Позивача знає майже з народження, він з мамою переїхав до маминих батьків ОСОБА_7 та Лілії десь в 1990 році. Знає, що позивач одружився вперше на ОСОБА_2, з якою жив якийсь час, але не мав дітей. Зараз позивач одружений вдруге. А ОСОБА_2 вона не бачить вже більше 5 років. Знає, що ОСОБА_2 живе десь на ЖЗуковського з іншим чоловіком, від якого народила дитину. Бо її онук теж живе на Жуковського, спілкується з ОСОБА_2 та їй розповідав про це.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона сусідка позивача по справі. Знає його з народження. Відповідачка по справі колишня дружина позивача.Вони разом не живуть вже років 5. Хто такий малолітній ОСОБА_3, - не знає. В них в підїзді таких немає.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він сусід. Знає позивача з народження. Відповідачка по справі колишня дружина позивача. Вони дітей не мали. Вікторію не бачив вже років 6-7. Хто такий ОСОБА_3 не знає.
За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити в повному обсязі.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження власним житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 та її дитини ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_8