Ухвала

Іменем України

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 698/783/18

провадження № 61-6098ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю імені Гетьмана Вадима Петровича на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Гетьмана ВадимаПетровича про припинення договору,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Гетьмана Вадима Петровича (далі - ТОВ ім. Гетьмана В. П.), у якому просила: припинити дію договору оренди землі, укладеного 10 грудня 2007 року між нею і ТОВ ім. Гетьмана В.П. в особі ОСОБА_6, який діяв на підставі статуту, що був зареєстрований 08 січня 2008 року за № 21-08-787-00018 у Катеринопільському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, шляхом йогодострокового розірвання через істотні порушення умов договору, вимог цивільного і земельного законодавства; зобов'язати відповідача у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили передати їй земельні ділянки (1,5 земельного паю), кадастровий номер: НОМЕР_1, що належать їй згідно державного акта серії НОМЕР_2, загальною площею 5,72 га, які розташовані в межах території Сухокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, в стані, який мала земля при передачі по акту від 10 грудня 2007 року (придатному для цільового використання).

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто позивачеві з усіма додатками.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не усунула належним чином у встановлений судом строк недоліки, зазначені в ухвалі Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Направляючи справу для продовження розгляду апеляційний суд виходив з того, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

У березні 2019 року ТОВ ім. Гетьмана В. П. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Заявник посилається на те, що ОСОБА_5 лише частково усунула недоліки позовної заяви, доплативши судовий збір. Решти недоліків, неусунення яких перешкоджало подальшому руху справи, позивач свідомо не усунула, надіславши до суду заперечення проти вимог ухвали від 12 листопада 2018 року. Таким чином, ОСОБА_5 своїх позовних вимог та їх обґрунтування і мотивування не змінила, не конкретизувала та не уточнила, що унеможливлювало подальший розгляд справи, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно повернув її позовну заяву.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху з посиланням на те, що вона була подана з порушенням вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме: судовий збір сплачений не у повному розмірі; позовна заява не містила викладу обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги; не зазначені докази, що підтверджують порушення прав позивача як орендодавця; прохальна її частина не містила способу захисту прав або інтересів, передбаченого законом чи договором; не додано до заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у з'язку з розглядом справи; позивач не скріпила підписом частину документів, які подані в паперовій формі. Крім того, в ухвалі зазначено, що ОСОБА_5 доцільно було б уточнити позовні вимоги в частині правильності (точності) їх викладення, а саме: розмежувати та чітко вказати власником чого вона є - земельної ділянки (із зазначенням її розміру та кадастрового номеру) чи 1,5 земельного паю (як зазначено в позовній заяві), виходячи з того, що це є взаємовиключні поняття.

Копія вказаної ухвали отримана ОСОБА_5 30 листопада 2018 року.

13 грудня 2018 року на адресу суду від представника позивача на виконання вимог ухвали від 12 листопада 2018 року про залишення позовної заяви без руху надійшла заява для усунення вищезазначених недоліків.

Дійшовши висновку, що ОСОБА_5 в повному обсязі не усунула недоліки, зазначені в ухвалі від 12 листопада 2018 року, суд першої інстанції визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачеві. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 було доплачено судовий збір та надано частину документів, скріплених власноручним підписом, які подані в паперовій формі, при цьому подані вони у такому вигляді лише в одному екземплярі, що позбавляє суд можливості направити їх копії відповідачеві. Крім того, подання заяви від 13 грудня 2018 року, у якій представник позивача виклав фактичну незгоду з позицією суду щодо зазначених в ухвалі від 12 листопада 2018 року невідповідностей позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України, суд першої інстанції визнав неналежним виконанням вимог цієї ухвали, оскільки позовна заява, як і заява від 13 грудня 2018 року за своїм змістом вимогам процесуального закону не відповідали.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що усі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що у позовній заяві позивач просила припинити дію договору оренди землі, укладеного між сторонами справи, оскільки відповідач порушував її права (платив занижену орендну плату та не надавав послуг, передбачених договором), що підтверджується, зокрема, примірником договору оренди землі та довідкою про перераховану орендну плату, дійшов висновку, що посилання суду першої інстанції на те, що позовна заява не містила викладу обставин в обґрунтування заявлених вимог та до неї не було додано доказів, що їх підтверджують, є такими, що не відповідають матеріалам справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що надавати оцінку правильності обраному позивачем способу захисту права суд може лише при ухваленні рішення по суті спору, а не при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, тому висновки суду першої інстанції в цій частині єпередчасними.

Оскільки у заяві представника позивача про усунення недоліків позовної заяви зазначено про те, що судовими витратами є витрати по сплаті судового збору, апеляційний суд дійшов правильного висновку про помилковість вказівки суду першої інстанції на відсутність попереднього розрахунку таких витрат.

Враховуючи те, що у позовній заяві позивач вказала, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що висновок суду першої інстанції про те, що вказаної обставини не зазначено, є помилковим.

Таким чином, виходячи з того, що суд першої інстанції помилково та необґрунтовано вказав про наявність таких недоліків у позовній заяві, які б свідчили про неможливість відкриття провадження за нею, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції правильно скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу для продовження розгляду. У разі необхідності при судовому розгляді суд має можливість одержати інші докази від сторін у справі, необхідні для вирішення спору.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю імені Гетьмана Вадима Петровича на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Гетьмана ВадимаПетровича про припинення договору.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик