Головуючий в 1 інстанції Васильченко О.Г.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Баркова В.М., Мироненко І.П.,

секретар - Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 05 грудня 2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач на утримання дітей допомоги не надає, тому вона просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2019 року позов задоволено, стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 05 грудня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих аліментів на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та неправильно застосовані норми матеріального права, тому дане рішення підлягає скасуванню.

В рішенні суду не вказано ким працює на даний час позивач, а розмір її доходу не підтверджено належним чином.

Стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку порушує його права на якісний рівень життя.

Відповідач не заперечує проти утримання дітей та згоден допомагати їм у межах своїх матеріальних можливостей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, що не порушує права дітей на якісний рівень життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача - адвоката Пудак О.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення позивача ОСОБА_1 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що діти проживають із матір`ю та батьком, при цьому батько дітей - відповідач працює, але не надає належного утримання дітям.

З висновком суду колегія суддів не може не погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2015 року (а.с.7)

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11) .

Діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою виданою департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 03.11.2018р.(а.с. 8)

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав відповідача на належну якість життя, не є слушними, оскільки нічим не підтверджені.

Так, суду апеляційної інстанції відповідач надав довідку з місця роботи, згідно з якою він отримав за жовтень 2018 року-березень 2019 року 51913,18 грн., з даної суми утримані аліменти за березень 2019 року на підставі оскарженого рішення суду. Отже, середній заробіток відповідача ОСОБА_4 складає приблизно 8652 грн на місяць.

Позивач ОСОБА_1 надала колегії суддів довідку про розмір її доходу, який в середньому складає 4644 грн на місяць. Також вона отримує на молодшу дитину щомісячну одноразову допомогу в розмірі 860 грн на місяць.

Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений в розмірі 1921 грн., для дитини віком до 6 років - 1626 грн, для дитини віком від 6 до 18 років - 2027 грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з урахуванням розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції, після утримання аліментів розмір доходу позивача значно перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи ( 8652 грн :2 = 4326 грн), в той час, як у позивача дохід вдвічі менший, при цьому позивач також має обов`язки щодо утримання дітей.

Посилання відповідача на те, що він оплачує витрати на комунальні послуги, і це не враховано судом при вирішенні питання про розмір аліментів, не впливають на рішення суду, оскільки він проживає разом із родиною у житлі, яке утримує, перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачем, і ці витрати не є винятком із спільного бюджету родини.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, згідно з якими держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. І батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прийнявши до уваги обставини справи, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення, яким на думку відповідача порушені його права на належний матеріальний рівень життя, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються обставинами справи. Колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в їх задоволенні належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 травня 2019 року.

Судді :

Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

І.П. Мироненко