У Х В А Л А

20 травня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши подання Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України , -

В С Т А Н О В И В :

На адресу суду надійшло подання заступника начальника відділу Білоцерківського районного відділу ДВС Овдієнко Я.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , оскільки в нього залишаються не виконаними боргові зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк». Подання мотивовано тим, що в Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження №58630903 від 15.03.2019року по примусовому виконанню виконавчого листа № 357/10911/18 2/357/3887/18 від 26.11.2018року. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, в зв`зку з чим, заступник начальника відділу Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Овдієнко Я.В. просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник в судове засідання не зявився, про день, та час розгляду справи був повідомлений належно, жодних клопотань про розгляд подання без участі представника відділу ДВС суду не направив.

Оглянувши подання, додані до нього документи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на виконанні в Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 58630903 з виконання виконавчого листа № 357/10911/18 2/357/3887/18 виданого 22.01.2019р. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26.11.2018року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15.03.2019року заступником начальника відділу Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 58630903, та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Згідно відповідей на запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, відомості про джерело отримання доходів ОСОБА_1 , в тому числі пенсії - відомості відсутні.

Згідно відповіді Національної комісії цінних паперів та фондового ринку, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів - ОСОБА_1 не значиться. Згідно бази даних НАІС ДДАІ, транспортних засобів за боржником не значиться. Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби сільськогосподарської техніки та інших механізмів не зареєстровано.

У поданні державний виконавець зазначив, що на адресу боржника неодноразово направлялись виклики до ДВС, для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомив, декларацію про доходи та майно не надано.

Згідно відповіді РВ УДМС України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 .

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року - право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Згідно зі ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Пункт 19 частини третьої статті 18 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016\

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Разом з тим слід зазначити, що відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Вивчивши подання державного виконавця та враховуючи положення вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах подання відсутні дані щодо отримання боржником постанови про відкриття ВП, та докази направлення боржнику викликів до ДВС. Виконавче провадження відкрито державним виконавцем лише 15.03.2019року.

Державним виконавцем не надано безспірного доказу, який би свідчив про свідоме, злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити в поданні.

Відповідно дост. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, крім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 357/10911/18 2/357/3887/18 виданого 22.01.2019р. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26.11.2018року, та його намагання виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в`їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст.ст.10,18 ЗУ «Про виконавче провадженняст, ст. 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні подання заступника начальника відділу Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Копію ухвали надіслати до Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. Я. Ярмола