ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/158/19 Справа № 2-420/11 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Грант, Товариства з обмеженою відповідальністю Агробудспецінвест, Товариства з обмеженою відповідальністю Марінекс, третя особа арбітражний керуючий ОСОБА_3, про застосування наслідків нікчемності правочину, визнання права на звернення стягнення на нерухоме майно, звернення стягнення на нерухоме майно шляхом передачі права власності та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агробудспецінвест до Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, ОСОБА_2 про визнання права власності на майнові права на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ ФК Грант, ТОВ Агробудспецінвест,ТОВ Марінекс, в якому, враховуючи останні уточнення, просило застосувати наслідки нікчемності правочину, визнати права на звернення стягнення на нерухоме майно, звернути стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитом шляхом передачі права власності.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 вересня 2003 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір №DNG0GO03203994 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту Visa Electron Service, за умовами якого позичальник отримав кредитну картку зі встановленим лімітом у вигляді непоновлюваної кредитної лінії та строком користування кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином надавши позичальнику картку з встановленим кредитним лімітом. Проте, позичальник свої зобовязання за договором виконував неналженим чином у звязку з чим станом на 14 жовтня 2011 року утворилась заборгованість.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави майнових прав, відповідно до якого надано в заставу право вимоги передачі нежитлового приміщення в житловому будинку по вул.Титова.6. На підставі цього договору застави у Державному реєстру іпотек було зареєстровано обтяження, об'єктом якого є спірні нежитлові приміщення. 23 вересня 2003 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої договір доповнено п.6.10, в якому було визначено, що в забезпечення виконання зобов'язань зазначених в пунктах 6.1-6.9, Клієнт зобов'язується надати в заставу нерухоме майно, що є предметом вищезазначених договорів купівлі-продажу, а саме: в підвалі житлового будинку А-5 приміщення №71, поз 1-8, загальною площею 81,4 кв.м; сходова клітка XXVI-1, загальною площею 14,6 кв.м; приміщення №72, поз.1-9, загальною площею 103,1 кв.м; приміщення №73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м, сходова клітка XXV1I-1, загальною площею 14,6 кв.м. приміщення №74, поз. 1-16,18,32-33. загальною площею 179,5 кв.м, сходова клітка XXVIII-1. загальною площею 14,6 кв.м, (в загальному користуванні 1-1, загальною площею 3,3 кв.м, V1-1, загальною площею 3,1 кв.м, X1 -1, загальною площею 3,1 кв.м). що знаходяться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Титова.6: приміщення №75, поз.1-27, загальною площею 170,3 кв.м, сходова клітка ХХХ-1, загальною площею 14,6 кв.м. №74, поз.17, загальною площею 56,6 кв.м, (в загальному користуванні ХХ1-1, загальною площею 3,3 кв.м), що заходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Титова,6. В порушення умов договору предмет застави було відчужено ОСОБА_2 на користь ТОВ «Марінекс», й право власності було зареєстровано за цим підприємством з 22.12.2004 року. Кошти, отримані ОСОБА_2 від цього відчуження, на погашення її заборгованості перед позивачем не направлялися.

24 жовтян 2005 року постановою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б26/111-05 було визнано банкрутом суб'єкта підприємницької діяльності приватного підприємця ОСОБА_2 та відкрито ліквідаційну процедуру. В ході ліквідаційної процедури ліквідатором були продані майнові права на спірне нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 07 березня 2007 року, укладеним з ТОВ «Факторингова компанія «Грант». Даний договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Також відповідно до звіту ліквідатора заявлені ПАТ КБ Приватбанк вимоги за договором №DNG0GO03203994 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту «Visa Electron Service» від 19 вересня 2003 року не були задоволені, й кошти, отримані від продажу заставних майнових прав за вищезазначеним договором, не були використані для задоволення вимог кредитора.

21 листопада 2007 року ТОВ «Факторингова компанія «Грант» в свою чергу продало майнові права на спірне нерухоме майно ТОВ «Агробудспецінвест» за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, який також не був нотаріально посвідчений.

Таким чином, оскільки в момент укладення договорів купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 07 березня 2007 року та від 21 листопада 2007 року право власності на спірне майно було зареєстровано за ТОВ «Марінекс», то здійснювати продаж цього майна право лише його власник, тобто ТОВ «Марінекс» на підставі договору, укладеного в письмовій формі і нотаріально посвідченого та зареєстрованого. Отже, вказані договори є нікчемними.

Посилаючись на дані обставини банк звернувся з вищевказаними позовними вимогами та просить суд їх задовольнити.

Також під час розгляду даної справи TOB «Агробудспецінвест» звернулось до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання права власності на майнові права на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що 24 жовтня 2005 року постановою господарського суду Дніпропетровської області було визнано банкрутом ПП ОСОБА_2 та відкрито ліквідаційну процедуру у справі. В ході зазначеної ліквідаційної процедури ліквідатором було виявлено майно, яке належало банкруту, а саме: приміщення по вул.Титова,6 в Дніпропетровську. На виконання вказаної постанови суду, 07 березня 2007 року між ОСОБА_2 в особі ліквідатотора ОСОБА_3 та ТОВ «Факторингова компанія «Грант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до п.11 вказаного договору ТОВ «Факторингова компанія «Грант» набуло право власності на майнові права на це майно. Після чого, 21 литопада 2007 року продало ці майнові права ТОВ «Агробудспецінвест». З урахуванням чого, просили визнати за ТОВ «Агробудспецінвест» право власності на майнові права на нерухоме майно по вул.Титова 6 в м.Дніпропетровську.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Застосовано наслідки нікчемності правочину у вигляді двосторонньої реституції до договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 21 листопада 2007 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Грант» та ТОВ «Агробудспецінвест» та до договору від 07 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2, в особі ліквідатора ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Грант».

Визнано право ПАТ КБ Приватбанк на звернення стягнення на предмет застави за договором та звернуто стягнення на нерухоме майно, шляхом передачі ПАТ КБ Приватбанк права власності на нерухоме майно: в підвалі житлового будинку А-5 приміщення №71, поз. 1-8, загальною площею 81,4 кв.м; сходова клітка XXVI-1, загальною площею 14,6 кв.м; приміщення №72, поз.1-9, загальною площею 103,1 кв.м; приміщення №73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м, сходова клітка XXVII-1, загальною площею 14,6 кв.м, приміщення №74, поз.1-16,18,32-33, загальною площею 179,5 кв.м, сходова клітка XXVIII-1, загальною площею 14,6 кв.м, (в загальному користуванні 1-1, загальною площею 3,3 кв.м, V1 -1, загальною площею 3,1 кв.м, X1 -1, загальною площею 3,1 кв.м), що знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Титова,6; приміщення №75, поз. 1-27, загальною площею 170,3 кв.м, сходова клітка XXX- 1, загальною площею 14,6 кв.м, №74, поз.17, загальною площею 56,6 кв.м, (в загальному користуванні ХХ1-1, загальною площею 3,3 кв.м), що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Титова 6, в рахунок виконання зобов'язання за договором № DNG0GO03203994 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту «Visa Electron Service» від 19 вересня 2003 року, у сумі 554 103,47 доларів США. що складається з: заборгованості за кредитом - 94 566, 90 доларів США (755 069,41 грн.), заборгованості з відсотків 108 382,81 доларів США (865 382,55 гри), пені 351 153,79 доларів США (2 803 787,20 грн.). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволені позову ТОВ «Агробудспецінвест» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення в частині звернення стягнення на предмет застави скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову в задоволені позову посилаючись на те, що воно є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, будь-яких заперечень проти доводів апеляційної скарги суду надано не було.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті "Голос України" № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Дніпровського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Дніпровського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддів, які входять до складу колегії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2003 року між ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений договір №DNG0GO03203994 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту «Visa Electron Service», відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 116 750,00 доларів США зі строком користування 120 місяців. Кредитний ліміт надавався у вигляді непоновлюваної кредитної лінії.

Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином, в повному обсязі, що підтверджується отриманням кредитної картки з встановленим кредитним лімітом та копією чека від 23 вересня 2003 року, що підтверджує видачу готівки.

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 14 жовтня 2011 року складає 554 103,47 доларів США (4 424 239,16 грн.), що складається з: заборгованості за кредитом 94 566,90 доларів США (755 069,41 грн.), заборгованості з відсотків 108 382,81 доларів США (865 382,55 грн.), пені 351 153,79 доларів США (2 803 787,20 грн.).

Відповідно до постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2005 року по справі №Б26/111-05 ФОП ОСОБА_2 було визнано банкрутом, у звязку з чим строки виконання її зобов'язань вважаються такими, що настали.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави майнових прав №DNG0GO03203994 від 19 вересня 2003 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надала в заставу право вимоги передачі нежитлового приміщення в житловому будинку по вул.Титова,6, а також інші права за договором купівлі-продажу приміщень від 18 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №3990 від 18 вересня 2003 року, та договором купівлі-продажу приміщень від 18 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №3993 від 18 вересня 2003 року, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

На підставі цього договору застави у Державному реєстру іпотек було зареєстровано обтяження, об'єктом якого є спірні нежитлові приміщення за адресою: вул.Титова.6 в м.Дніпропетровськ, й іпотекодавцем є ОСОБА_2, а іпотекодержателем ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек.

23 вересня 2003 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої договір доповнено п.6.10, в якому було визначено, що в забезпечення виконання зобовязань зазначених в пунктах 6.1-6.9, Клієнт зобов'язується надати в заставу нерухоме майно, що є предметом вищезазначених договорів купівлі-продажу, а саме: в підвалі житлового будинку А-5 приміщення №71, поз.1- 8. загальною площею 81.4 кв.м: сходова клітка XXVI-1, загальною площею 14,6 кв.м; приміщення №72, поз.1-9, загальною площею 103,1 кв.м; приміщення №73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м, сходова клітка XXV1I-1, загальною площею 14,6 кв.м. приміщення №74, поз.1-16,18,32-33, загальною площею 179,5 кв.м, сходова клітка XXVIII-1, загальною площею 14,6 кв.м, (в загальному користуванні 1-1, загальною площею 3,3 кв.м, V1-1, загальною площею 3,1 кв.м. Х1-1, загальною площею 3,1 кв.м), що знаходяться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Титова.6; приміщення №75, поз.1-27, загальною площею 170,3 кв.м, сходова клітка ХХХ-1, загальною площею кв.м, №74. поз.17, загальною площею 56,6 кв.м, (в загальному користуванні ХХ1-1, загальною площею 3,3 кв.м), що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Титова 6.

Згідно з п.6 договору застави з моменту передачі продавцем майна заставодавцю на підставі договорів купівлі-продажу майно визнається сторонами заставою і є забезпеченням зобовязань заставодавця перед заставодержателем за кредитним договором.

10 листопада 2003 року було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно за вищезазначеними договорами купівлі-продажу, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1947017 від 10 листопада 2003 року та №1947188 від 10 листопада 2003 року.

Таким чином, відповідно п.6 договору починаючи з 10 листопада 2003 року предметом застави є саме нерухоме майно, а не майнові права на це майно.

Відповідно до п.8.10 договору застави майнових прав ОСОБА_2 зобов'язалась протягом 30 днів з моменту реєстрації прав власності на майно укласти з банком договір застави майна і нотаріально його посвідчити. Однак, в порушення даної умови позичальник після реєстрації прав власності на майно цього не зробила.

Таким чином, відповідно до ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) за ПАТ КБ «Приватбанк» може бути визнано право заставодержателя нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Титова.6, зокрема, право звернення стягнення на це майно.

Відповідно до п.9.2 договору застави банк має право звернути стягнення на право вимоги або майно/заставу у випадку невиконання заставодавцем зобов'язань за цим договором і/або кредитним договором.

Згідно з п.п.9.3.2 звернення стягнення на заставу здійснюється, зокрема, шляхом прийняття застави у власність Заставодержателем.

Відповідно до п.8.5 договору застави заставодавець зобовязався після одержання майна від продавця відчужувати майно тільки з письмової згоди заставодержателя і направляти отримані кошти в погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте, спірне нерухоме майно було відчужено ОСОБА_2 на користь ТОВ «Марінекс», й право власності було зареєстровано за цим підприємством з 22 грудня 2004 року, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно САА №080599, СВЕ №824055, САА №824054, САА №824051, САА №824052 від 22 грудня 2004 року, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №№6190710.6190880,6191143,6191302,6191005 від 12 січня 2005 року, відповіддю КП «ДМБТІ» від 23 травня 2011 року №6028.

Дане відчуження відбулось без згоди та повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, кошти, отримані ОСОБА_2 від цього відчуження, не було направлено на погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що застава нерухомого майна за договором застави є чинною, і ПАТ КБ «Приватбанк» має право звернути стягнення на спірне нерухоме майно: приміщення №71, 72, 73, 74, 75 тощо по вул.Титова 6 м.Дніпропетровськ, власником якого є ТОВ «Марінекс».

24 жовтня 2005 року постановою Господарського суду Дніпропетровської області у праві № Б26/111-05 було визнано банкрутом суб'єкта підприємницької діяльності приватного підприємця ОСОБА_2 та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, якого було зобов'язано здійснити заходи по виявленню кредиторів та продажу майна банкрута.

В ході зазначеної ліквідаційної процедури ліквідатором 07 березня 2007 року укладено ТОВ «Факторингова компанія «Грант» договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно. Договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. За умовами договору були продані майнові права на спірне нерухоме майно, які на час укладання договору вже не належали ОСОБА_2, оскільки 10 листопада 2003 року вже було зареєстровано право власності на нерухоме майно, тому майнові права на отримання його існувати перестали. Крім того, 22 грудня 2004 року право власності на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Марінекс».

Заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги за кредитним договором від 19 вересня 2003 року не було задоволено, кошти, отриманні від продажу заставних майнових прав не були використані для задоволенні вимог кредитора відносно погашення виниклої заборгованості.

21 листопада 2007 року ТОВ «Факторингова компанія «Грант» продало майнові права на спірне нерухоме майно ТОВ «Агробудспецінвест» за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, який також не був нотаріально посвідчений.

За наведених обставин, районний суд прийшов до висновку, що на час укладання зазначених договорів купівлі-продажу власником спірного нерухомого майна було ТОВ «Марінекс», оскільки за товариством зареєстровано право власності на майно починаючи з 22 грудня 2004 року. Таким чином, саме власник ТОВ «Марінекс» наділений правом здійснювати продаж спірного майна.

З огляду на викладене договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ТОВ «Факторингова компанія «Грант», а також договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 21 листопада 2007 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Грант» та ТОВ «Агробудспецінвест», є нікченими, і в даному випадку суд прийшов до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» має право вимоги про застосування наслідків недійсності вказаних договорів, оскільки ними порушуються права та законні інтереси банка, як заставодержателя спірного нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 25 червня 2008 року затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 Та враховуючи, що кредитний договір було укладено з відповідачем як з фізичною особою, тому вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не повязані зі здійсненням ОСОБА_2 підприємницької діяльності.

Таким чином, враховуючи виниклу заборгованість за кредитним договором та відповідно до умов договору застави колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитом.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав звернення банком стягнення на предмет застави колегія суддів не може прийняти до уваги. Так, заявник в своїй скарзі посилається на те, що рішенням господарського суду від 08 червня 2006 року договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 18 вересня 2003 року №№ 3987 та 3991 та від 13 вересня 2003 року № 3881, укладені між ФОП ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2, визнані недійсними з моменту їх укладення та визнано право власності на майно за ОСОБА_1, тому неможливо звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед банком, оскільки право власності на майно не належить боржнику. Проте, на час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції договір застави від 19 вересня 2003 року, на підставі якого банк має право на задоволення своїх вимог, є чинним та не був визнаний недійсним у судовому порядку. Під час розгляду вищевказаної господарської справи такі позовні вимоги заявлені не були. Таким чином, визнання права власності на нерухоме майно, що є предметом застави, за ОСОБА_1 не є підставою для відмови в задоволені позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги обставини відносно розгляду цивільної справи №203/6083/16 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення договору застави майнових прав від 19 вересня 2003 року та припинення іпотеки на спірне нерухоме майно, оскільки за результати розгляду зазначеної справи відсутнє кінцеве рішення суду. Крім того, провадження у справі №203/6083/16 зупинено до розгляду апеляційним судом даної цивільної справи №2-420/11, що на думку суду свідчить про зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи, що порушає право позивача на розумні строки розгляду справи, враховуючи що її розгляд здійснюється з 2012 року.

З огляду на викладене, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий відповідно до норм закону, оскільки вирішуючи спір між сторонами, суд в достатньому повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін, давши їм належну правову оцінку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_6