РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Райчук Б.А.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду по суті справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_4 районної державної адміністрації Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

у с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і вказала, що 8 листопада 1995 року в с. Межирів Жмеринського району Вінницької області померла її рідна сестра ОСОБА_5, яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. На час відкриття спадщини рапзом зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла позивачка, її сестра ОСОБА_1 шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме розпорядилася домашніми та особистими речами померлої в березні 1996 року. Інші спадкоємці за законом, за заповітом та за правом представлення після смерті ОСОБА_5 відсутні, дітей у ОСОБА_5 не було. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка №201 площею 2,5895га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області. На її звернення до Відділу у ОСОБА_4 районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання інформації про земельну ділянку, отримала відповідь, що з наявної у відділі інформації правовстановлюючі документи на прізвище ОСОБА_5 відсутні. За розпорядженням ОСОБА_4 РДА від 24.01.2005 року №17 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачу державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області» вказано, що видача державних актів на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на земельну частку (пай) спадкоємцям померлих власників земельних часток (паїв), зазначених у додатку №2, проводиться після оформлення спадщини. Відповідно до додатку №2 та списку померлих громадян, власників земельних часток (паїв) за ОСОБА_5 рахується земельна ділянка №201 площею 2,5895 га. При зверненні до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 позивачка отримала 11 січня 2019 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із неможливістю підтвердити факт родинних відносин між позивачкою та спадкоємцем ОСОБА_5, а також через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. При зверненні до ОСОБА_4 районного відділу ДРАЦС щодо отримання актового запису про народження її сестри ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виявилося, що актовий запис відсутній. Натомість наявний актовий запис про шлюб її сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в 1960 році. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка просила встановити факт, що померла 8 листопада 1995 року ОСОБА_5 дійсно являлась її рідною сестрою; визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка рахуються за померлою ОСОБА_5 (а.с.2-3).

Ухвалою судді від 6 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.19).

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 квітня 2019 року (а.с.33).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, подав заяву про згоду з позовом та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не надсилав.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі викладеного суд розглянув справу у відсутність представника відповідача ОСОБА_4 РДА.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які проживать в ІНФОРМАЦІЯ_3, підтвердили, що ОСОБА_5 та позивачка є рідними сестрами, їх дошлюбні прізвища були ОСОБА_6, та спочатку вони родиною проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4. Чоловік ОСОБА_5 помер раніше, а вона померла в 1995 році, дітей у неї не було, інших родичів, окрім позивачки, у ОСОБА_5 немає.

Заслухавши позивачку, її представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до копії посвідки про народження позивачки, батьками вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_12ІФ. та ОСОБА_13 19 жовтня 1961 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_12 (а.с. 6)

Згідно копії ОСОБА_12 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №0 від 26.06.2018 року (а.с. 7) у Державному реєстрі інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_6, 20 січня 1936 року відсутня.

Згідно копії актового запису про шлюб №6 від 12 лютого 1960 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_14, повних 19 років, та ОСОБА_6, повних 24 роки. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 26)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 08 листопада 1995 року в с. Межирів Жмеринського району у віці 59 років (а.с.8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району №99 від 29 січня 2019 року ОСОБА_5, яка померла 08 листопада 1995 року, постійно до дня своїє смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її сестра ОСОБА_1 шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме розпорядилася домашніми та особистими речами померлої в березні 1996 року та проводила поховання ОСОБА_5 (а.с. 9)

Відповідно до виписки з по господарської книги ОСОБА_3 сільської ради за період 1955-1957 роки в с. Рів Жмеринського району Вінницької області по вул. Щорса проживала родина в складі: голова домогосподарства ОСОБА_15, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 10)

Відповідно до інформації відділу у ОСОБА_4 районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_5 михайлівною рахується земельна ділянка №201, площею 2,5898 га на території ОСОБА_3 сільської ради. (а.с.11).

З Додатку №2 до Розпорядження ОСОБА_4 РДА №17 від 24 січня 2005 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачу державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території ОСОБА_3 сільської ради» - Список померлих громадян, власників земельних часток (паїв), яким виділяються земельні ділянки але державні акти на землю будуть видаватися їх спадкоємцям після оформлення спадщини (а.с. 12-12), в рядку 16 вказано прізвище ОСОБА_5, земельна ділянка №201 площею 2,5895 га.

Відповідно до копій Витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54709782 від 11 січня 2019 року (а.с. 14) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54709760 від 11 січня 2019 року (а.с. 15) після смерті ОСОБА_5, яка померла 08 листопада 1995 року, заповіти/спадкові договори не залишилися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно з постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори від 11 січня 2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 (а.с.16).

Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд приймає до уваги пояснення позивачки в частині, що померла ОСОБА_5 була її рідною сестрою та що за ОСОБА_5 рахується земельна ділянка №201 площею 2,5895 га на території ОСОБА_3 сільської ради, однак правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку відсутні, оскільки дана земельна ділянка була виділена спадкодавцю після її смерті, вони узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами, підтверджуються показаннями свідків, підстав не брати до уваги які у суду немає.

Оскільки спадщина після смерті сестри позивачки відкрилась у 1995 році, то при вирішенні справи суд застосовує положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статтей 526, 527 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Таким чином суд дійшов висновку, що право позивачки на спадкування належного ОСОБА_5 права на земельну частку (пай) підлягає поновленню, що стало підставою її звернення до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність та відсутність у відповідачів обєктивних підстав для заперечення проти позову. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265, 315 ЦПК України, на підставі статей 524, 525, 526, 527, 530, 548, 549 ЦК УРСР, статтей 22, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_4 районної державної адміністрації Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідент.номер НОМЕР_1, дійсно є рідною сестрою ОСОБА_5, яка померла 8 листопада 1995 року у віці 59 років в с.Межирів Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідент.номер НОМЕР_1, громадянкою України, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, право в порядку спадкування на земельну частку (пай) № 201 площею 2,5895 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_5, яка померла 8 листопада 1995 року у віці 59 років в с.Межирів Жмеринського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Головуючий суддя К.Шепель

Повний текст рішення складений 19 квітня 2019 року.