Справа № 404/884/19
Номер провадження 2/404/233/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря - Уманенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, вул.Отамана Кості Степового,14 м. Кропивницький), третя особа Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького (вул. В.Перспективна,41 м. Кропивницький) про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щопозивач перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сім'я перестала існувати остаточно, відповідач не цікавиться сином, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини участі не приймає. В січні 2018 року позивач звернулась до виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького з заявою про визначення місця проживання мого малолітнього сина. Батько дитини ОСОБА_2 в письмовій заяві зазначив, що не заперечує щодо проживання дитини ОСОБА_1 разом з матір'ю.виконавчий комітет прийняв рішення про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, разом з матір'ю. На даний час дитина мешкає разом з матір'ю за адресою: м. Кропивницький, вул. Беляева, 15, к. 1, кв. 2, та знаходиться на її утриманні.За місцем проживання створені необхідні умови для проживання дитини та її розвитку. Зазначає, що має достатній заробіток для забезпечення належного рівня проживання та розвитку для сина, спиртними напоями не зловживає, надає сину можливість культурно розвиватися.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні вимоги визнав.

Представник третьої особи підтримує позовні вимоги позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в підготовчому судовому засіданні, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 11 від 21.08.2009 року.

Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина ОСОБА_3, мешкає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: м. Кропивницький, вул. Беляева, 15, к. 1, кв. 2, та знаходиться на її утриманні.

В січні 2018 року БурдюжаО.М.звернулась до виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького з заявою про визначення місця проживання сина з нею.

Батько дитини - ОСОБА_2. в письмовій заяві зазначив, що не заперечує щодо проживання сина разом з матір'ю.

З висновку Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького вбачається, що проведено бесіду з малолітнімБурдюжею О.С. ІНФОРМАЦІЯ_1, який пояснив, що свого батька бачить дуже рідко, його вихованням займається мама, з якою він проживає на даний час та бажає проживати й надалі.

За місцем проживання створені необхідні умови для проживання дитини та її розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 26.10.2018.

ОСОБА_1 має постійне місце проживання, створила всі умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини.

Окрім того, відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матірю.

У висновку виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького вирішено вважати доцільним: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1ст. 141 СК України,мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За правилами ч. 1ст. 160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пункт 18Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положенняст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

При ухваленні рішення судом встановлені обставини, досліджені письмові докази у їх сукупності та співставленні, а також зробленівисновки відносно того, що позивач є працюючою, має постійний дохід, характеризуються лише з позитивної сторони, житлові умови є належними для проживання та вихованнядитини, син бажає проживати з матірю.

Таким чином, проживання ОСОБА_3 разом з позивачем відповідає його інтересам, оскільки мати має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі.

За даних обставин,суд вважає, що з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, визначити місце проживання ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову.

На підставі ст.ст. 161,171 СК України, керуючись ст. 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, вул.Отамана Кості Степового,14 м. Кропивницький), третя особа Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького (вул. В.Перспективна,41 м. Кропивницький) про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: м. Кропивницький, вул. Бєляєва, 15, к. 1, кв. 2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, вул.Отамана Кості Степового,14 м. Кропивницький)на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 11.04.2019.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда