КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 512/724/18
Провадження № 2/520/291/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Шевчук В.О.,
представник позивача - Звєзділіна-Полішко А.Д., діюча на підставі довіреності,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками,
Представник позивача зазначає, що банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, як вказує представник позивача, 16.04.2004 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору.
Крім того, представник позивача вказує, що у зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворення заборгованості позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Представник позивача вказує, що рішення суду не виконано, у зв`язку з чим, позичальнику продовжувались нараховуватися відсотки.
Також представник позивача зазначає, що на адресу відповідачів були направлені повідомлення про виконання грошових зобов`язань, які були залишені відповідачами без задоволення.
З урахуванням викладеного, у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань по укладеним договорам, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором.
Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Бростовської Н.О.від 17.12.2018року цивільну справу за №512/724/18 за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про захист порушеного права, шляхом стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором надіслано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси, оскільки відповідачі зареєстровані у Київському районі м. Одеси.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.12.2018року було прийнято до розглядуцивільну справу за позовною заявоюАкціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками. Клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні 10.04.2019 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адреси, зазначені у довідках з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «закінченням терміну зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Кредитні кошти у розмірі 36 000,00 доларів США були перераховані з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника - ОСОБА_1 , що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 12).
З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 16.04.2004року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Поручитель свідчить, що з умовами кредитного договору ознайомлений та згоден.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. У разі несвоєчасного погашення кредиту або відсотків за його користування кредитор маж право видавати наказ про примусову оплату боргового зобов`язання поручителем.
П. 3.1. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України. При цьому, днем виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість позичальника вважається день, наступний за днем закінчення строку кредиту або день сплати процентів за кредитним договором, в тому числі, з урахуванням пролонгації.
У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та утворення заборгованості, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №2-1878/10 від 14 квітня 2010року, яке набрало законної сили 25.04.2010 року, позовні вимоги банку було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в загальній сумі 17 222,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.10.2009 року становить 132 379,67 грн.
Разом з тим, рішення суду відповідачами виконано не було, у зв`язку з чим, 27.08.2018року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось на адреси відповідачів з повідомленнями про неналежне виконання зобов`язань за договором поруки.
Відсутність відповіді на надіслані повідомлення, а також невиконання відповідачами своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками.
Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль».
Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Зазначене кореспондується з п. 3.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України.
Таким чином, суд зазначає, що позичальник та поручитель є відповідальними перед кредитором - АТ «Райффайзен Банк Аваль» як солідарні боржники.
Разом з тим, суд зазначає, що наявність судового рішення, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Так як кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ № 71639615).
Разом із тим, вимог про стягнення відсотків на рівні облікової ставки НБУ з посиланням на ст.ст. 536, 611, 625, 1048 ЦК України, позивачем заявлено не було, а відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р. № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
З урахуванням викладеного, оскільки позивач скористався своїм правом про дострокове погашення кредиту, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2010року, яке набрало законної сили 25.04.2010 року, було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в загальній сумі 17 222,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.10.2009 року становить 132 379,67 грн., а кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, суд зазначає, що нарахування АТ «Райффайзен Банк Аваль» відсотків у розмірі, що передбачений кредитним договором, після ухвалення рішення є безпідставним.
Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Різновидом договору є кредитний договір, договір поруки, які обов`язково укладаються в письмові формі (ст.ст.553,1054,1055 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст.ст. 546, 547 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
Статтею 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
В той же час, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленуму від 30.03.2012 р. за №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №7), при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права вимоги про повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.
Відтак, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором або законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, упродовж трьох років з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Як встановлено судом, кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором із нарахованими процентами, комісіями, пенями, пред`явивши позов до суду, рішення суду про стягнення з позичальника і поручителів заборгованості за кредитом, в тому числі і дострокової заборгованості, набрало законної сили 25.04.2010року, тим самим кредитор змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором і кінцевий строк повернення кредиту.
Умовами договору поруки передбачено, що цей договір втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору.
Даний позов кредитором до поручителів пред`явлений лише 02.11.2018р., тобто після закінчення передбаченого законом трирічного строку дії поруки від дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, на момент пред`явлення позову вказані строки закінчились, а тому порука відповідача припинена.
Тому позовні вимоги не обґрунтовані, і відсутні підстави для покладення на відповідача як на поручителя зобов`язань по виконанню зобов`язань позичальника за вказаним договором кредиту (поза межами сум, стягнутих з поручителя судовим рішенням, що набрало законної сили).
З урахуванням викладеного, у задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15.04.2019 року.

Суддя Петренко В. С.