Справа № 466/1687/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П.Т.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

справа №466/1687/19

учасники справи: позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

04.03.2019 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2016 у розмірі 17925,31 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1921,00 грн.

Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача:

Обгрунтування позивача:

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 29.04.2016 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7495,64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Вказує, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи містяться на сайті http://privatbank.ua/rules.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2019 має заборгованість 17925,31 грн., яка складається з наступного: 4875,32 грн. заборгованість за кредитом; 1556,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3997,73 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також 7495,66 грн. штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою від 27.03.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду:

Представник позивача у судове засідання не зявився, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та постановлення заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце судового засідання розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримане 15.04.2019. Причини неявки суд не повідомив. Відповідачу була скерована копія позову з пропозицію надати відзив на позов у порядку та строки встановлені ст. 178 ЦПК України. Відповідачем відзиву на позовну заяву не представлено. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 29.04.2016 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7495,64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення зазначених норм закону внаслідок дій відповідача утворилась заборгованість через непогашення тіло кредиту.

Виходячи з положень ст. ст. 1050, 612 ЦК України відповідач прострочив виконання зобовязання за кредитним договором.

Позивачем доведено, що згідно розрахунку станом на 31.01.2019 заборгованість відповідача становить 4875,32 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4875,32 грн. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по пені у розмірі 3997,73 грн., то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, однак позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Вимоги по пені задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог.

Таким, чином, вимога банку про стягнення пені в даному спорі є безпідставною.

Щодо вимоги про стягнення 7495,66 грн. штрафу, то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Кредитним договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Згідно висновків Конституційного Суду України, у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача), а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Отже, суд вважає, що у стягненні пені та штрафу слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.04.2016 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7495,64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафу, як зазначено в абзаці ІІ Позову, оскільки відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування.

Отже, суд вважає, що у стягненні заборгованість по відсотках за користування кредитом слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Таким чином, заборгованість за кредитом 4875,32 грн., підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з частковим задоволенням позову судові витрати по справі підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.04.2016 у сумі 4875,32 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят пять гривень 32 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 960,50 грн. (девятсот шістдесят гривень 50 копійок) сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , р/р №3111, МФО 305299;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3