Справа № 163/2400/18
Провадження № 2/163/72/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини із 500 до 1600 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 29.10.2011 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 07.04.2014 року. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду від 23.06.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в сумі 500,00 гривень. Проте ця сума є мізерною порівняно із витратами, які вона несе на дитину. Син навчається у 1-му класі, відвідує додаткові заняття, потребує коштів на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, ліки. Сама ж вона не працевлаштована, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має незначний нерегулярний дохід, тому самостійно утримувати сина їй вкрай тяжко. Відповідач є працездатною особою з належним станом здоровя, офіційно не працевлаштований, проте займається розведенням певних видів птиць і від цього має дохід, тому спроможний сплачувати визначений нею розмір аліментів.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 06.03.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У визначений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому просив врахувати, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу. На даний час підприємницькою діяльністю не займається, офіційно працює в ТДВ "Рожищенський сирзавод", де отримує заробітну плату в розмірі 5500-6300 гривень. Тому сплачувати визначений позивачем розмір аліментів не спроможний, погоджується на сплату аліментів в сумі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач подала відповідь на відзив відповідача. Окрім доводів, зазначених у позовній заяві, вказала, що їх син з лютого 2019 року перебуває на лікуванні у звязку із закритим переломом обох кісток правої руки, через що потребує чималих коштів. Відповідач життям дитини не цікавиться і йому не відомі витрати, яких потребує син. Наявність дітей від іншого шлюбу не звільняє його від виконання обовязку утримувати на належному рівні їх дитину. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в сумі 1600 гривень, оскільки доказів про розмір отримуваної ним заробітної плати і про відсутність доходів від підприємницької діяльності він не надав. Тим самим він має на меті приховати свій реальний дохід і ухилитись від сплати аліментів у передбаченому законом розмірі.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наданими сторонами доказами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 146424.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 23.06.2016 року у справі №163/492/16-ц з відповідача в користь позивача на утримання їх сина ОСОБА_3 збільшено розмір стягуваних аліментів з 50 гривень до 500 гривень щомісячно.

Згідно із наданим Рожищанським відділом державної виконавчої служби розрахунком заборгованості по аліментах заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.10.2018 року становить 1500,00 гривень.

Виданою 30.11.2018 року Вишнівською сільською радою Любомльського району довідкою стверджено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із матірю, позивачем ОСОБА_1, по вулиці Лісовій 1 в селі Чмикос Любомльського району Волинської області.

Відповідно до довідок Радехівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів син сторін навчається у цій школі у 1-му класі. Відповідач як батько дитини батьківські збори не відвідує, у навчально-виховному процесі участі не приймає.

Із лікарсько-консультативного висновку від 23.03.2019 року та епікризу-виписки встановлено, що син сторін 14-15.02.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Любомльське ТМО Любомльської районної ради" у звязку із закритим переломом обох кісток правого передпліччя з кутовим зміщенням. У період з 14.02.2019 року по 22.03.2019 року його звільнено від занять, з 23.03.2019 року по 23.04.2019 року від фізвиховання.

Позивач на обліку в Любомльській районній філії Волинського обласного центру зайнятості як зареєстрований безробітний та управлінні соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації не перебуває, ніяких видів допомог не отримує, що встановлено на підставі довідок цих органів від 03.12.2018 року.

Із наданої позивачем копії газетного видання від 20.03.2018 року вбачається, що відповідач займається вирощуванням декількох порід фазанів.

З 02.08.2014 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва серії І-ЕГ №090058.

У цьому шлюбі у нього народилося дві дитини син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв серії І-ЕГ №211936, №271414.

Відповідно до довідки ТОВ "Рожищанський сирзавод" від 19.03.2019 року відповідач працює у цьому товаристві з 30.08.2018 року сиросільником у цеху по виробництву сиру.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

На момент ухвалення судом рішення від 23.06.2016 року сину сторін ОСОБА_4 було 4 років, нині 7 років.

З моменту присудження з відповідача аліментів в сумі 500,00 гривень неповнолітній син підріс, ходить у школу і тому в силу свого віку природно потребує уже більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що свідчить про погіршення майнового стану позивача як матері дитини і є очевидним.

Крім цього, виходячи із вищенаведених законодавчих норм, встановлено, що відповідач сплачує аліменти у меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини такого віку станом на дату розгляду справи становить 1013,50 гривень.

Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити його достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру.

При визначенні збільшеного розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та перебування на утриманні відповідача ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт вирощування відповідачем певного виду птахів суд до уваги не приймає, оскільки доказів отримання доходу від цього зайняття позивачем не надано і судом не встановлено.

Перебування сина сторін на лікуванні у звязку із закритим переломом обох кісток правого передпліччя суд також відхиляє, оскільки повязані із цим витрати мають характер додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 СК України і не можуть враховуватись у аліментних зобовязаннях, які за своєю сутністю є періодичними платежами.

Крім цього, доказів на підтвердження понесених витрат на лікування сина позивач не надала.

Виходячи із наведеного, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини на рівні 1600 гривень дещо завищеним, оскільки не має достатнього обґрунтування та підтвердження належними і допустимими доказами необхідності стягнення у такому розмірі.

З врахуванням встановлених фактичних обставин справи, величини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівності батьківського обов'язку утримувати дітей, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1200 гривень.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов'язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних за рішенням апеляційного суду Волинської області від 23.06.2016 року (виконавчим листом Любомльського районного суду Волинської області №163/492/16-ц від 23.06.2016 року) аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 500 (пятсот) гривень до 1200 (однієї тисячі двісті) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Імя позивача ОСОБА_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача ОСОБА_2; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий : суддя С.С.Чишій