Справа № 824/206/2018 Головуючий 1 інстанція - Савченко С.І.
Проваження № 6/824/7/2019
16 квітня 2019 року м.Київ
Київський апеляційний суд у складі: головуючого судді Савченка С.І., за участю секретаря Вергелес О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року у третейській справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
У жовтні 2018 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій заявник просить видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року про стягнення із ОСОБА_3 на його користь грошових коштів у розмірі 287959,29 грн.
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 рокуу складі третейського судді Крупчана О.Д. у третейській справі № 77/2018/19.0-7.4 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 283703,73 грн, відшкодування витрат зі сплати третейського збору в розмірі 4255,56 грн., а всього 287959,29 грн., у зв'язку з чим він звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вказаного рішення третейського суду.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримала, просила задоволити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що у провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває справа за його позовом про визнання недійсним третейського застереження, що міститься у договорі позики. Розгляд цієї справи призначений на 05 липня 2019 року, а тому заява

- 2 -

ОСОБА_2 не може бути розглянута до вирішення його вимог у Подільському районному суді м.Києва.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року про стягнення із ОСОБА_3 на його користь грошових коштів у розмірі 287959,29 грн. підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ст.12 Закону).

За приписами ст.ст. 55, 57 вказаного Закону рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні, а за відсутності такого строку - негайно. Рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.1 ст.485 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово в судовому засіданні з повідомленням сторін, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Згідно ч.3 ст.485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст.486 цього Кодексу.

Згідно приписів ст.486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

За результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа(ст.487 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10 липня 2017 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено у письмовій формі договір позики, згідно якого ОСОБА_2 позичив

- 3 -

ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 283703,73 грн., а останній зобов'язався їх повернути у строк до 10 жовтня 2017 року.

Відповідно до п.7.9 укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договору позики, сторони довмовилися, що будь-який спір, що виникає щодо цього договору або у зв'язку з ним, підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України. Сторони погодилися застосовувати регламент цього третейського суду в процесі розгляду і виріщшення спору, а сам розгляд буде здійснюватися у складі одноособового третейського судді.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 рокуу складі третейського судді Крупчана О.Д. у третейській справі № 77/2018/19.0-7.4 позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 283703,73 грн, відшкодування витрат зі сплати третейського збору в розмірі 4255,56 грн., а всього 287959,29 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_3 оскаржив вказане рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року, проте ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні його заяви про скасування рішення третейського суду відмовлено.

Ретельно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_2, оскільки передбачених ст.486 ЦПК України підстав для відмови у видачі виконавчого листа, на примусове виконання рішення третейського суду не встановлено.

Так, на даний час рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року у складі третейського судді Крупчана О.Д. у третейській справі № 77/2018/19.0-7.4є чинним; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду; заява про видачу виконавчого листа подана заявником у встановлений законом строк; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою (третейське застереження в договорі поруки); третейська угода є чинною; склад третейського суду, який прийняв рішення, відповідав вимогам закону; рішення третейського суду захищає права позивача у спосіб, передбачений законом; третейський суд не вирішував питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

З викладених підстав суд задовольняє заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Суд вважає необгрунтованими доводи ОСОБА_3 про неможливість розгляду цієї справи до вирішення Подільським районним судом м.Києва іншої справи № 761/23855/18 за його позовом про визнання недійсним третейського застереження у договорі позики з таких міркувань.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом указаної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об'єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої

- 4 -

справи.

Встановлено, що вирішення судом позову ОСОБА_3 про визнання недійсним третейського застереження ніяким чином не впливає на вирішення даної заяви ОСОБА_2 з огляду на положення ст.486 ЦПК України, яка визначає виключні підстави для відмови у видачі виконавчого листа, на примусове виконання рішення третейського суду не встановлено.

Окрім того, відхиляючи даний довід суд враховує, що згідно ч.1 ст.485 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду протягом 15 днів із дня її надходження до суду.Із матеріалів даної справи вбачається, що справа надійшла до суду 18 жовтня 2018 року, провадження по справі зупинялося у зв'язку із оскарженням ОСОБА_3 рішення третейського суду та було поновлене після відмови суду у його скасуванні, тобто дана заява не знаходить свого вирішення близько півроку.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на ОСОБА_3 витрати заявника по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 260, 263, 483, 486, 487 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року у складі третейського судді Крупчана О.Д. у третейській справі № 77/2018/19.0-7.4 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 серпня 2018 року наступного змісту: «Стягнути із ОСОБА_3 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) борг за договором позики в розмірі 283703 гривні 73 коп., відшкодування витрат зі сплати третейського збору в розмірі 4255 гривень 56 коп., а всього 287959 гривень 29 коп., еквівалентних 10820,26 доларів США на день платежу».

Стягнути із ОСОБА_3 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 352 гривні 40 коп.

- 5 -

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повна ухвала виготовлена судом 16 квітня 2019 року.

Головуючий С.І.Савченко