Справа № 466/9783/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Борис У.Я.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у твердій грошовій сумі 2027 грн., що підлягає індексації згідно з законом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 року №327 про «Порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 06.11.2017 року перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах через неналежне виконання мамою своїх обовязків щодо виховання дитини та зловживання алкоголем.

Згідно з інформацією Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. З моменту смерті батька дітей, ОСОБА_4, відповідач постійно залишала дітей на тривалий термін без засобів для існування, зловживала алкоголем, а виплату-пенсію по втраті годувальника використовувала на власні потреби.

З ОСОБА_3 неодноразово проводили роботу попереджувального та профілактичного характеру, розяснювалося про юридичну відповідальність за неналежне виконання батьківських обовязків. Проте, вжиті заходи не дали результатів. Крім того, представник позивача зазначив, що дитина ОСОБА_2 проживає окремо від матері у своєї тітки ОСОБА_5 за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 168/4. Мати не відвідує доньку за місцем проживання та за місцем навчання, не цікавиться її життям та не ставить питання про повернення їй дитини на проживання та на виховання. Також і сама дитина ОСОБА_2 не бажає повертатися до матері з причин зловживання ОСОБА_3, її співмешканцем та старшим братом алкоголем.

Враховуючи вищевикладене, у звязку із тим, що ОСОБА_3 самоусунулася від виконання батьківських обовязків, Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації ЛМР змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повідомлення, оголошеннями на сайті суду, у судове засідання не зявилась. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, заслухвши пояснення представника позивача та свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 року №327 про «Порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 06.11.2017 року перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах через неналежне виконання мамою своїх обовязків щодо виховання дитини та зловживання алкоголем.

Дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із своєю тіткою ОСОБА_6 за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 168/4. Повернутися проживати до матері ОСОБА_3 не бажає, оскільки остання разом із своїм співмешканцем та старшим братом зловживають алкоголем. Також встановлено, що ОСОБА_3 проживає у гуртожитку та займає одну житлову кімнату, у якій проживають і дорослі і діти. Кухня, ванна та туалет у спільному користуванні із сусідами. Облаштованого місця для відпочинку та сну дитини не має, до переїзду проживати до тітки, ОСОБА_2 спала на дивані разом із дорослими, також у кімнаті не облаштовано місця для підготовки домашніх завдань. ОСОБА_3 батьківських зборів не відвідує.

Батько дитини ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер 25.02.2017 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №452263.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Пунктом 2 ст.8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_1 України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено в ході судового розгляду, відділом соціальної роботи ШРА неодноразово проводилася робота попереджувально профілактичного характеру із ОСОБА_3, їй розяснювалося про юридичну відповідальність за неналежне виконання батьківських обовязків. Вжиті заходи не дали позитивних результатів. ОСОБА_3 не виконує жодних зобовязань із виховання та забезпечення дитини. Навпаки, веде аморальний спосіб життя, такий що є негативним середовищем для проживання та виховання дитини.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2018 року ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно старшої сестри ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, мати дітей ОСОБА_3 належних висновків не зробила, не почала належним чином виконувати батьківські обовязки відносно дитини ОСОБА_2. ОСОБА_3 не намагається повернути дитину, більше того не навідує її та не цікавиться її життям, жодного разу не відвідувала навчальний заклад, де начається донька, не відвідувала її за місцем проживання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хант проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків.

У своїй ухвалі від 01.11.2017 року Вищий спеціалізований суд України дійшов до висновку, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батьків від виконання батьківських обовязків, а також чи попереджувався батьки офіційно про необхідність зміни ставлення до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому важливе значення має висновок виконкому органу місцевого самоврядування про доцільність або передчасність застосування такого заходу. Слід також звернути увагу на те, чи створюються перешкоди для спілкування батькав із дитиною з боку особи, з якою дитина проживає.

Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.11.2017 року №36-6025 орган опіки та піклування ШРА вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд бере до уваги покази ОСОБА_5, допитаної в судовому засіданні в якості свідка, яка є рідною тіткою ОСОБА_2, та ствердила, що неповнолітня ОСОБА_2 проживає з нею, повертатися до матері не бажає. Старша сестра також проживає разом з нею з 2015 року. ОСОБА_3 жодного разу з весни 2017 року не навідала дитини, не поцікавилася як вона, хоча ні яких перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 не створює. Крім того, ствердила, що ОСОБА_3 зловживає алкоголем. Коли ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала зі своєю мамою, повідомляла, що остання, її співмешканець і старший брат зловживали алкоголем, негативно відносилися до дівчини, вона не бажала повертатися додому, не цікавилась її вихованням, добробутом та навчанням.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що ОСОБА_3 фактично самоусунулася від виконання батьківських обовязків по вихованню доньки, не забезпечує її матеріально, не відвідує за місцем проживання та навчання, дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не бажає повертатися проживати із матірю, суд вважає, що слід позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку із ухиленням нею від батьківських обовязків.

Крім того, відповідно до відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не працює і може мати мінливий дохід суд вважає за доцільне стягнути з неї аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 грн., щомісячно, що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 76, 81, 95, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.150-152, 155, 164, 180, 181-184 Сімейного кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана ОСОБА_2, щомісячно, у розмірі 2027 грн. (дві тисячі двадцять сім гривень) у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору в доход держави.

Позивач: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, м.Львів, вул.Липинського, 11.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КВ №624570, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВСУ України у Львівській області, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_8