Справа № 310/2862/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Позов мотивує тим, що за умовами договору на виконання робіт від 08.05.2017 року, укладеного між ними з відповідачем, вона доручає, а відповідач приймає на себе обов'язки по виконанню будівництва мансардного поверху у будинку № 9 А по вул. Гостинна у м. Бердянську Запорізької області, а саме встановлення бетонних конструкцій, заливка армопоясу, будівництво сходів, укладання гідробарєру, утепелення, проф. листів, будівництво даху, встановлення перегородок, укладання полів та стелі, електромонтаж, сантехнічний.монтаж.

Сторони домовились, що у виконання робіт не входить лише встановлення вікон, дверей, фарбування та штукатурних робіт, передбачені даним договором.

Позивач за зустрічним позовом вказав, що під час підписання договору він сплатив відповідачу обумовлену договором суму коштів у розмірі 26 350 грн., весь ремонт мав здійснюватися з матеріалів позивача. ОСОБА_2 після розборки даху, почав прострочувати виконання обумовлених етапів робіт, посилаючись на те, що його працівники не вийшли, що вони зайняті на іншому обєкті, прохав відстрочити виконання кожного етапу робіт та постійно запевняв, що усі роботи за договором будуть виконані у зазначений строк. Позивач ОСОБА_1 також зазначила, що ОСОБА_2 протягом двох місяців з моменту останньої розмови взагалі перестав зявлятись на обєкті ремонту, на дзвінки не відповідав, а по ремонту взагалі нічого не зробив.

Позивач був вимушений закінчувати ремонт самостійно та додатково наймати іншу бригаду робітників восени, чим суттєво відступив від технології конструювання мансардного поверху, а також був вимушений жити без даху в період осінніх дощів. Позивач вказав, що окрім суми коштів, що підлягає стягненню з відповідача за невиконану роботу за договором підряду від 08.05.2017 року у розмірі 26350, 00 грн., з відповідача підлягає також стягненню сума пені за порушення зобовязання за договором підряду у розмірі 70354,50 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в подальшому позивач в судове засідання не зявився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає зустрічний позов підлягаючим частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до договору на виконання робіт (підряду) від 08.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийняв на себе обов'язки по

виконанню будівництва мансардного поверху у будинку № 9 А по вул. Гостинна у м. Бердянську Запорізької області, а саме по встановленню бетонних конструкцій, заливці армопоясу, будівництву сходів, укладенню гідробарєру, утепеленню, проф. листів, будівництву даху, встановлення перегородок, укладання полів та стелі, електромонтажу, сантехнічного.монтажу, у виконання робіт не входило лише встановлення вікон, дверей, фарбування та штукатурних робіт, передбачені даним вказаним договором, весь ремонт мав здійснюватися з матеріалів позивача. Встановлено, що під час підписання договору ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 обумовлену договору суму у розмірі 26 350 грн. за виконання зазначених робіт. З»ясовано, що ОСОБА_2 після розбірки даху, почав прострочувати виконання обумовлених етапів робіт, посилаючись на те, що його працівники не вийшли, що вони зайняті на іншому обєкті, прохав відстрочити виконання кожного етапу робіт та постійно запевняв, що усі роботи за договором будуть виконані у зазначений строк. ОСОБА_2 протягом двох місяців з моменту останньої розмови взагалі перестав зявлятись на обєкті ремонту, на дзвінки не відповідав, а по ремонту взагалі нічого не зробив. Відповідно до ст. 837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 840 ЦК України, якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків. Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно п 3.1. договору, ОСОБА_2 був зобов'язаний виконати роботи, передбачені

договором у строк до 01.09.2017 року.

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Пунктами 46 постанови Верховного Суду від 09 листопада 2018 року по справі № 904/6736/16, передбачено, що Верховний Суд не бачить підстав відхилятися від судової практики Верховного Суду України у господарських спорах у сфері підрядних відносин, зокрема, постанови Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236 (№3-42гс12), зі змісту якої випливає, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обгрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. При цьому, неотримання обгрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором, є можливим виключно у випадку доведення факту надсилання замовнику відповідного акту. Згідно п. 50, 52 постанови Верховного Суду від 09 листопада 2018 року по справі № 904/6736/16, з огляду на норми діючого законодавства та встановлений судами першої та апеляційної інстанції зміст господарських відносин, що виникли між сторонами договору, доказом надання послуг мав би бути складений у належній формі та надісланий підрядником замовнику акт виконаних робіт, чого зроблено не було. Частиною четвертою статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і

прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обгрунтованими. Порушення правил щодо оформлення передання робіт підрядником і прийняття їх замовником виключає у даному випадку виникнення права підрядника вимагати від замовника сплати належної йому винагороди за виконану роботу. При цьому лише за сукупності факторів належного оформлення актів виконаних робіт та наявності допустимих доказів передачі таких актів замовнику зобов'язання замовника відповідатиме ознакам дійсності». В п. 4.1. вищевказаного договору чітко встановлено, що по завершенню кожного етапу робіт виконавець передає замовнику акт прийому - передачі виконаних робіт. Виходячи з правової позиції ВС наявність акту прийому - передачі виконаних робіт від 31.08.2017 р. автоматично не доводить факт виконання ОСОБА_2 робіт, визначених у п.1.1 договору підряду від 08.05.2017 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2, для того, щоб довести обставину того, що він виконав роботи, повинен надати допустимі докази, саме передачі такого акту ОСОБА_1 та отримання нею даного акту, а ОСОБА_2 підтверджує виконання ним робіт тією обставиною, що він нібито усно висував вимогу до ОСОБА_1 підписати акт, а вона відмовилась від підписання і не надала обгрунтування цьому, отже підтвердила належне виконання ним робіт.

Матеріали справи не містять доказів зазначених обставини, а, виходячи з вищевикладеного, акт прийому - передачі виконаних робіт від 31.08.2017 р. цього не доводить, оскільки в акті не має конкретизації особистості тих осіб, які нібито засвідчували відмову ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не лише не виконав зобов'язання, встановлені п. 3.1 (а) розділу 3 договору, тобто не виконав роботи, визначені пунктом 1.1. договору, а взагалі не розпочав роботу, яку згідно з п. 2.3 договору повинен був почати з 08.05.2017р.

Дана обставина підтверджується тим фактом, що усі роботи, які він повинен був зробити було виконано іншими робітниками, а також відсутністю існування інших актів, які повинні б були існувати, якби він виконував роботи, оскільки відповідно до положень п. 4.1. договору чітко передбачено, що по завершенню кожного етапу робіт виконавець передає замовнику акт прийому - передачі виконаних робіт, відсутністю доказів направлення (передачі) ОСОБА_1 акту прийому -передачі виконаних робіт від 31.08.2017р.

На підставі невиконання ОСОБА_2 робіт у взаємозалежності можна зробити висновок про відсутність у ОСОБА_1 обов'язку прийняти роботу ОСОБА_2 та підписання акту згідно ст.ст. 853, 882 Цивільного кодексу України внаслідок відсутності підстав, оскільки, прийняти неіснуючу (невиконану) роботу зобов'язання не існує та пред'являти претензію до відсутньої роботи (повністю невиконаної ОСОБА_2С.) є неможливим.

Отже, якщо робота невиконана, обставина чого доведена належними та допустимим доказами, то замовник не зобов'язаний її приймати, а отже не зобов'язаний підписувати акт або надавати обґрунтовану відмову від підписання акту в порядку ст. 882 ЦК України та п. 4.1 договору.

Положення статті 882 ЦК України встановлюють, що у разі виконання робіт за договором, або, якщо це передбачено договором - етапу робіт, виконавець повинен направити замовнику повідомлення про готовність до передання робіт, після одержання якого замовник зобов'язаний негайно розпочати прийом робіт. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно п. 4 договору, по завершенні кожного етапу робіт виконавець передає замовнику акт прийому - передачі виконаних робіт, а замовник підписує акт або мотивує відмову його підписання на протязі 10 днів.

Таким чином, ОСОБА_2С не лише не дотримався повністю даного порядку, а оформив акт

шляхом проставлення чотири рази у акті підписів невідомих осіб, які нібито засвідчили відмову замовника від підписання, що не передбачено Цивільним кодексом України та умовами договору.

За правилами ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) сплата неустойки;

3) відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що станом на 11.04.2019 р. ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 сплачені йому 26 350,00 грн., які він отримав за виконання робіт, передбачених договором підряду від 08.05.2017р., до виконання яких він не приступив та повністю не виконав, тому позовні вимоги в частині стягнення суми сплачених коштів за невиконану роботу за договором підряду від 08.05.2017 року у розмірі 26350, 00 грн. є законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 70354,50 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони не конкретизовані, за який період виникла пеня, крім того, суд бере до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені) застосовуються спеціальна позовна давність, позов поданий 29.05.2018 року, а строк виконання договору підряду визначений до 01.09.2017 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплачених коштів за невиконану роботу за договором підряду від 08.05.2017 року у розмірі 26350 (двадцять шість тисяч триста п»ятдесят гривень), 00 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за порушення зобов»язання за договором підряду у розмірі 70354,50 грн., відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а. Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення суду складено 16 квітня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_3