24.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/6677/18
Єдиний унікальний номер 205/6677/2018
Провадження № 2/205/677/2019
УХВАЛА

24 травня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про витребування правовстановлюючих документів та майна, визнання майна спадковою масою та усунення від права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачам усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 1, 2, 3, 4, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 08 жовтня 2018 року позивачами було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

У ході судового розгляду справи було з`ясовано, що позовна заява, подана позивачами, викладена російською мовою.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, в свою чергу відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 9 ЦПК України судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 6 лютого 2018 року у справі № 826/24325/15 вже висловлював правову позицію суду з питання мови адміністративного судочинства.

Крім того, у рішенні "Менцен проти Латвії" (заява № 71074/01) Європейський суд з прав людини зазначив: "… що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Суд також зазначає, що більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов`язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов`язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб`єктивних прав для носіїв цієї мови".

За таких обставин, позивачам необхідно подану ними до суду позовну заяву викласти українською мовою, тому суд вважає за необхідне позов залишити без руху, а позивачам надати строк для усунення недоліків в позовній заяві.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про витребування правовстановлюючих документів та майна, визнання майна спадковою масою та усунення від права на спадщину залишити без руху та запропонувати позивачам усунути недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачами або їх представником копії ухвали, з додержанням вимог ЦПК України.

У разі невиконання ухвали в зазначений термін, позовна заява залишається без розгляду в порядку, передбаченому п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Приходченко