Справа № 643/4388/19
Провадження № 2-др/643/17/19
08.04.2019 року Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Довготько Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Полковник Г.В.
розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАО 777», Товариства з обмеженою відповідальністю «СУВА», Товариства з обмеженою відповідальністю «СОХАЙЖИ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Біфель» до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності,
Позивачі звернулися до Московського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просять: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 про державну реєстрацію. прав та їх обтяжень, індексний номер: 46013268 від 18.03.2019року; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46013276 від 18.03.2019року; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46013283 від 18.03.2019року; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46013287 від 18.03.2019року.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2019року було прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою.
02.04.2019 року представник позивачів ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд постановити додаткову ухвалу стосовно невирішених вимог, а саме стосовно заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження нежитлових приміщень чи передачі прав на це майно будь-яким способом, в тому числі продавати, дарувати, укладати договори оренди, найму, користування та будь-які інші договори відчуження, застави, іпотеки, а також заборони усім державним реєстраторам та іншим особам, які мають право на проведення реєстраційних дій відповідно до Закону, на проведення будь-яких реєстраційних дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, внесенням змін та скасування будь-яких відомостей щодо зазначеного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Вивчивши заяву подану представником, матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, про часткове задоволення заяви з наступних підстав.
При дослідженні матеріалів справи встановлено, що судом не вирішено питання стосовно вимог, які були заявлені в заяві однак не розглянуті судом.
У відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Представник позивачів у своїй заяві, посилаючись на докази, зазначила про те, що відповідач ОСОБА_3, 01.03.2019 року передав частину спірних нежитлових приміщень в оренду на користь третіх осіб.
Окрім того, ОСОБА_3 є боржником у виконавчих провадженнях і майно щодо державної реєстрації якого розглядається цей спір може бути примусово реалізовано на користь його кредиторів.
Ухвалою Верховного суду від 14.03.2019року було зупинено дію рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018року до закінчення його перегляду у касаційній інстанції, на підставі якого 18.03.2019року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на спірні нежитлові приміщення.
За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивачів у своїй заяві, в даному випадку пов`язане з реальною загрозою ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Відповідно до п. 2, 10 ч 1. ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходами щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, які представник позивачів просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі та наявності реальних ризиків, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивачів.
В той же час, питання про заборону відчуження нерухомого майна вже було вирішено судом в Ухвалі від 29.03.2019 року, то в цій частині вимоги заяви задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивачів.
Керуючись ст.ст.151-153, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву про винесення додаткової ухвали задовольнити частково.
Заборонити усім державним реєстраторам та іншим особам, які мають право на проведення реєстраційних дій відповідно до Закону на проведення будь-яких реєстраційних дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, внесенням змін та скасування будь-яких відомостей щодо зазначеного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткова ухвала підлягає до негайного виконання.
Додаткова ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткову ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Довготько Т.М.