Справа № 502/127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2

до

Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Трудівської сільської ради Кілійського районута просив суд:

- встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року;

- визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_2 , який на смерті постійно проживав в АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 з 1992 року і до дня смерті, разом з ним постійно проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно заповіту, складеного ОСОБА_2 18.08.2011 року та посвідченого секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району 18.08.2011 року, реєстровий № 78, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповідав позивачу ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року. Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1223 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину фактично, так як на момент смерті проживав та був зареєстрований за зазначеною адресою із спадкодавцем. Позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті своїх батьків, та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є . був наданий інформаційний лист, в якому зазначено, що відсутні відомості щодо реєстрації права власності земельної ділянки на спадкодавця, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Таким чином внаслідок помилки в державному акті на право приватної власності на землю площа земельної ділянки вказана 6,88 га, а в плані зовнішніх меж земельної ділянки площа вказана 3,82 га та 2,03 га (3,82+2,03= 5,85) га замість належного 6,88 га., відсутність реєстрації права власності земельної ділянки на спадкодавця, нотаріус відмовив в оформленні спадщини в нотаріальному порядку та визначив необхідність звернутися до суду. Позивачу стало відомо, що відсутність державної реєстрації земельної ділянки у встановленому законом порядку, яка належала спадкодавцю унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що є наступною підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаного права. Додатково позивач звернувся до відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області з заявою про виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю. Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області листом № 25/138-19 від 10.01.2019 року на заяву ОСОБА_1 повідомив, що у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. Таким чином на даний момент відсутня можливість в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту, що стало додатковою підставою для звернення до суду з вимогою захисту прав та інтересів позивача.

Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Трудівської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої з позовними вимогами згоден, просить розглянути справу за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 надав клопотання, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь ОСОБА_2 , який на момент смерті постійно проживав в АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_2 залишив заповіт 18.09.2009 року, відповідно до якого все майно, яке належатиме йому на момент смерті, він заповідав ОСОБА_5 . ОСОБА_6 посвідчений секретарем Трудівської сільської ради 18.09.2009 року та зареєстрований за реєстровим № 19. В заповіті також зазначено, що заповіт змінювався в частині земельної ділянки площею 6,88 га на території Шевченківської сільської ради, про що зроблений відповідний запис 22.08.2014 року секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району Дєнежкіною І.Г . Як йому стало відомо вже після цього, в 2011 році, а саме 18.08.2011 року його дідусь ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів свому батькові, ОСОБА_1 , належну йому земельну ділянку площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , який був виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року. Заповіт посвідчений секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району 18.08.2011 року, та зареєстрований за реєстровим № 78. В заповіті також зазначено, що заповіт не змінювався та не відмінявся, про що зроблений відповідний запис 30.07.2014 року секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району Дєнежкіною І.Г . Таким чином перший заповіт ОСОБА_2 від 18.09.2009 року змінений в частині земельної ділянки площею 6,88 га на території Шевченківської сільської ради, внаслідок складання його дідом нового заповіту 18.08.2011 року на користь його батька, ОСОБА_1 . ОСОБА_5 , як один із спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року, не претендує, не претендував і не буде претендувати в подальшому, так як це спадкове майно повинно перейти до його батька, відповідно до заповіту, який його дідусь склав 18.08.2011 року. В зв`язку з вищенаведеними обставинами просив суд задовольнити позовні вимоги свого батька, ОСОБА_1 , про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 6,88 га, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з зайнятістю, постійним проживанням в м. Одеса і віддаленістю від Кілійського районного суду, просив суд розглянути вищезазначену цивільну справу, у підготовчому судовому засіданні без його участі, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно заповіту, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року, посвідченого секретарем виконкому Трудівської сільської ради Кілійського району Дєнєшкіною І . Г ., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 78, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповідав земельну ділянку площею 6,88 га на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 виданого Шевченківською сільською радою 17 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_4, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 21 березня 2002 року № 7 вбачається, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,88 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.02.1967 р. сіль ЗАГС с. Трудове Кілійського р-ну Одеської області, запис акта про народження № 5 - рос. « ОСОБА_2» та рос. « ОСОБА_11 » є батьками рос. « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 209, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області листом № 25/138-19 від 10.01.2019 року на заяву ОСОБА_1 повідомив, що у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено.

Згідно довідки Трудівської сільської ради № 651 від 29.11.2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1992 року до дня смерті. На день смерті ОСОБА_2 за вказаною адресою, були зареєстровані та проживали - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований з 1995 р.

Як вбачається з інформаційного листа від 20.12.2018 р. № 698/01-16, приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини роз`яснив, що у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 55005111 від 05.02.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 р. Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 56469026 та номером у нотаріуса 299/2014.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 55005128 від 05.02.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є ОСОБА_2, номер у спадковому реєстрі 48317603, дата посвідчення 18.09.2009 р., місце посвідчення Трудівська сільська рада Кілійського району Одеської області.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки ОСОБА_1 беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначені вимоги.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , суд виходить з наступного:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданий Шевченківською сільською радою 17.10.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников