Справа № 761/4669/19
Провадження № 2/761/4050/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

10 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

та представника позивача Борисевича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» Тімонін О.О. про зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа, у якій ухвалою від 05.02.2019 року було відкрито загальне позовне провадження із проведення підготовчого судового засідання за участю сторін.

В судовому засіданні судом було оголошено клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі у зв»язку з тим, що вказана справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства із урахуванням судової практики Верховного суду. Зокрема, у поданому клопотанні зазначено, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі №4452) є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і за його вимогами Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функцію державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, у цій справі спір виник між юридичними особами, одну із яких представляє уповноважена особа, а по суті відповідачем повинен бути банк. Відтак, наявні підстави длязакриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у справі у зв»язку з тим, що за умовами абз.2 п.1 ст.19 ЦПК України вказаний спір не належить до цивільно-правового та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з огляду на склад учасників справи та її предмет.

Представник позивача зазначив про зміну правової позиції Верховним судом після подачі вказаного позову до суду, а тому просив суд передати справу за підсудністю до Господарського суду м.Києва.

Розглядаючи вказане клопотання слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що предметом спору є зобов»язання відповідача прийняти кредиторські вимоги та їх внесення до акцептованого реєстру кредиторських вимог ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна». При цьому, як відомо вказаний банк перебуває в стадії ліквідації і ним було відхилено кредиторські вимоги позивача з єдиного соціального внеску на суму - 1 157 239,88 грн., а після підрахунків залишилась неакцептованою заборгованість з єдиного внеску банку в сумі - 1 323 469,92 грн., які повинні бути сплачені у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Судом також встановлено, що постановою НБУ №280 від 21.04.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №561 від 22.04.2016 про початок процедури ліквідації вказаного банку.

Відтак, з цього часу відносини банку та його вкладників регулюються вимогами спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі №4452), за частиною першою статті першої якого встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню в судовому порядку.

Згідно до п.17 ч.1 ст. 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаногоЗакону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 2 ст. 37 зазначеного Закону передбачено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VIрішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у наслідок ліквідації та продажу майна банку. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI. Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом запровадження тимчасової адміністрації та процедури ліквідації банків.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають із невиконаних фінансових зобов'язань банку перед податковим органом щодо здійснення відповідних обов'язкових платежів в дохід держави (сплата встановлених податків та зборів), уповноважена особа та Фонд не здійснюють у цих правовідносинах владних управлінських функцій, а діють від імені банку, що ліквідується.

Відтак, спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, оскільки позовні вимоги стосуються виконання грошових зобов'язань банку щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Саме така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №806/724/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654//16 та від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/25825/15.

Згідно ч.4 ст.163 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач в особі Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України просить зобов»язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» Тімоніна О.О. прийняти кредиторські вимоги в сумі - 1 323 469,92 грн. та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу ( ухвали ) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У відповідності з п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається у цій справі, з предмету спору та регулювання спірних правовідносин дає підстави вважати, що заявлені у позові вимоги із врахування повноважень відповідача та складу учасників підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому провадження у цій цивільній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,19 255, 353-356 ЦПК України, ст.ст.3, 4, 46, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження по цивільній справі №761/4669/19 (провадження №2/761/4050/2019) за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» Тімонін О.О. про зобов»язання прийняти кредиторські вимоги та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог.

Роз'яснити представнику позивача, що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: А.А.Осаулов