ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/9097/17

Провадження № 88-ц/818/5/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П.,

суддів Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1,

відповідач Шоста Харківська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву ОСОБА_1 в особі його представника Лагутіна Івана Володимировича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Шостої Харківської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доШостої Харківської державної нотаріальної контори в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити факт, що має юридичне значення, скасувати постанову державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожи Оксани Миколаївни № 869/02-31 від 07.03.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язати державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожу Оксану Миколаївну вчинити нотаріальну дію - видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю літ. «1-А» по АДРЕСА_1.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про зміну предмету позову, та просив встановити факт того, що укладений договір купівлі-продажу від 01.10.1992 року між фабрикою «Ремвзуття» та ОСОБА_5, відповідно до якого останній придбав нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1, є правовстановлюючим документом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - батько позивача. Після смерті батька позивач звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. ОСОБА_5, який є спадкодавцем позивача, в порядку статей 128, 224 ЦК УРСР набув право власності на майно - нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1992 року, укладеного між фабрикою «Ремвзуття» та ОСОБА_5

Проте, 07.03.2017 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожою О.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно, оскільки відповідно до довідки № 2002118, виданої КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» 20.10.2015 року, право власності на нежитлову будівлю не зареєстроване та посилаючись на статтю 182 ЦК України, а з документів, що були подані немає підстав стверджувати про те, що спірне майно належить померлому батьку позивача.

Вважав, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.10.1992 року в силу статті 47 Закону України «Про нотаріат», пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 є документом, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, на підставі якого має бути видано свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт, що договір купівлі-продажу від 01.10.1992 року укладений між фабрикою «Ремвзуття» та ОСОБА_5, відповідно до якого останній придбав нежитлову будівлю АДРЕСА_1, загальною площею 16,4 м2, а саме: приміщення №1 «коридор», площею 4,2 кв.м.; приміщення №2 «майстерні», площею 12,2 кв.м., є правовстановлюючим документом.

Скасовано постанову державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожи О.М. № 869/02-31 від 07.03.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зобов'язано державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожи О.М. розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особи Харківської міської ради звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Лагутіна І.В. звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивовано тим, що постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року по справі № 642/10435/15-ц - скасовано, та рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2016 року залишено в силі.

У зв'язку з тим, що єдиною підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року було існування рішення Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року, яке на даний час скасовано, заявник, посилаючись на пункт 3 частини 2 статті 423 ЦПК України вважає за необхідне переглянути постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5

Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення та обладнання майстерні № 5 від 01.10.1992 року, ОСОБА_5 придбав (згідно п.1.1 вказаного договору ) у адміністрації фабрики «Ремобувь» в особі директора ОСОБА_8 приміщення майстерні № 5, загальною площею 16,4 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1, а також обладнання.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_5 першої черги, відповідно до положень статті 1261 ЦК України, інші спадкоємці відсутні, що сторони не оспорюють.

Позивач звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після свого батька, у передбачений законом строк.

07 березня 2017 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожою О.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідачем зазначено, що відповідно до довідки № 2002118, виданої КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» 20.10.2015 року, право власності на нежитлову будівлю не зареєстроване та посилаючись на статті 182 ЦК України, з урахуванням документів, що були подані Позивачем немає можливості з безпідставністю стверджувати про те, що спірне майно належить померлому батьку позивача.

Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2016 року у справі №642/10435/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 25,6 кв.м., що розташована за адресою: літ. «А-1» по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2016 року - скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять даних щодо реалізації Фабрикою «Ремвзуття» оформлення свого права власності на приміщення літ. «А-1» по АДРЕСА_1 та що це приміщення стало об'єктом права власності і фабрика набула право володіння, користування і розпорядження цим майном та оскільки матеріали справи не містять даних про те, що на час укладання зі ОСОБА_5 договору купівлі-продажу Фабрика «Ремвзуття» набула права власності на спірний об'єкт, тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що право власності на нежитлове приміщення літ. «А-1» по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 не виникло, а тому вказане приміщення не є об'єктом спадщини.

Вищевказані обставини стали підставою для скасування рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року скасовано рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року та залишено без змін рішення Ленінського районного суду Харкова від 12 вересня 2016 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 22,5 кв. м., що розташоване по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з постанови Верховного суду від 28 листопада 2018 року у ОСОБА_5 у порядку ст.128, 224 ЦК УРСР виникло право власності на спірне нежитлове приміщення з моменту фактичної передачі спадкодавцю майна, яке підтверджено актом інвентаризації від 12 жовтня 1992 року.

Враховуючи виникнення права власності у спадкодавця на спірне майно, останнє входить до складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України.

Встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого батька, звернувшись до нотаріуса.

Отже, право власності на нежитлове приміщення виникло у спадкодавця у жовтні 1992 року з моменту фактичної передачі майна позивачу в установленому законом порядку, а тому воно входить до складу спадкового майна, та враховуючи те, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріуса, правильно вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням цих обставин вважати, що державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожою О.М. обґрунтовано винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не можна.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 3 ч.1 ст.423 ЦПК України на який посилається заявник підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Враховуючи те, що скасування в касаційному порядку рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року впливає на висновки Харківського апеляційного суду викладені у постанові 29 листопада 2018 року, оскільки при винесенні цієї постанови апеляційний суд посилався на обставини, які встановленні рішенням апеляційного суду від 16 листопада 2016 року, заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року підлягає задоволенню.

Що стосується строків звернення із цієї заявою колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду, якою було скасовано рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року, що було підставою для залишення без задоволення позову ОСОБА_1 до Шостої Харківської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнята та набрала законної сили 28 листопада 2018 року, а заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2018 року подана до суду 27 грудня 2018 року, тобто в межах строку визначеного ст. 424 ЦПК України.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

З урахуванням викладеного постанова Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року підлягає скасуванню за ново виявленими обставинами, з ухваленням нової постанови про залишення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року без змін.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 424, п. 2 ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 429, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі його представника Лагутіна Івана Володимировича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Апеляційну скаргу Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особи Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко