ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 2-751/10/10

Провадження № 22-ц/818/1886/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 25 жовтня 2010 року, ухвалене у складі судді Плетньова В.В.,

у с т а н о в и в:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, після уточнення якого у листопаді 2009 року (а.с. 20-21) просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом 3,2 кв.м. ОСОБА_2 просила виділити у користування кімнату площею 11,7 кв.м. У спільному користуванні сторін у справі просила залишити ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона та ОСОБА_2 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09 грудня 1998 року. В спірній квартирі відповідач не проживає, витрати по утриманню не несе. Внаслідок неприязних сосунків між сторонами порядок користування квартирою склався таким чином, що у розпорядженні ОСОБА_4 залишилася більша кімната площею 16,7 кв.м., у якій знаходяться її речі. Встановлення запропонованого нею порядку користування дозволить розподілити витрати по утриманню квартири між співвласниками.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25 жовтня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_4 у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом. Жила кімната площею 11,7 кв.м. залишена у користуванні ОСОБА_2 Інші приміщення залишені у спільному користуванні співвласників.

Суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений відповідач в судові засідання не з`являвся, заперечень проти позову не надавав, інші варіанти користування не пропонував. Запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою відповідає фактично існуючому порядку користування між співвласниками.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 січня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що ОСОБА_2 не міг бути повідомлений про розгляд справи в суді у 2010 році, оскільки перебував за кордоном. Окрім сторін у справі в спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований також син відповідача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При визначенні порядку користування квартирою права дитини на житлову площу враховані не були.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, та перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 09 грудня 1995 року (а.с. 5).

Згідно технічного паспорту на вказану квартиру вона складається із двох кімнат площею 16,7 кв.м. та 11,7 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. (а.с. 8-9).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14.

За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та виділяючи їй у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом, суд виходив з того, що такий порядок користування фактично склався на час розгляду справи. Відповідач проти нього не заперечував.

В заяві про перегляд заочного рішення і в апеляційній скарзі представник відповідача не посилався на те того, що на час розгляду справи існував інший порядок користування спірною квартирою. Не заперечував він також того, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 тривалий час не проживає. Питання про своє вселення до цієї квартири не ставить.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у спірній квартирі зареєстрований також малолітній син ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і встановлення такого порядку користування порушить права дитини не спростовують висновків суду. На час ухвалення рішення суду ні відповідач ні його малолітня дитина у квартирі не проживали.

Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Захист прав на майбутнє чинним процесуальним законом не передбачений.

У випадку вселення ОСОБА_2 у квартиру разом із сином, він зможе ставити питання про зміну встановленого рішенням суду порядку користування жилим приміщенням.

Тому суд вважає, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , належить залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне Київського районного суду міста Харкова від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний