Провадження № 2/521/1261/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2016р. він, знаходячись на дворі будинку АДРЕСА_1 , розмовляв з ОСОБА_2 з приводу усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією мешканцям будинку. Він проживає в будинку АДРЕСА_1 та є керівником АОСББ «Уют-2016», спілкування відбувалось за заявою членів ОСББ, які не мали можливості доступу до власного майна (гаражу) внаслідок перешкоджання ОСОБА_2 у доступі. В процесі розмови ОСОБА_2 умисно з мотивів особистої неприязні несподівано наніс йому удар кулаком в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2018р. ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності з підстав спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ст. 49 КК України, крім того в даній ухвалі зазначено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення під час судового розгляду була повністю доведена. Своїми протиправними діями ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю, душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки щодо нього, принижені гідності, зокрема він отримав тілесні ушкодження, що потягнуло болісні відчутті, головокружіння, погане самопочуття, яке в подальшому мало наслідком фізичну виснажливість і неможливість жити повноцінним життям протягом певного періоду часу. Фізичні ушкодження стали причиною обезображення обличчя, припухлості, зміну кольору шкіри, що в свою чергу вплинуло на правовідносини з оточуючими, з`явилось відчуття дискомфорту у спілкуванні, відбулося послаблення соціальних зв`язків, зневажливе ставлення до нього осіб, яким не були відомі подробиці даної справи. Дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач в судовому засіданні заявлені ним вимоги підтримав в повному обсязі та його позов просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, в задоволенні позову просив відмовити, про що ним було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вини своє у вчиненні кримінального правопорушення не визнає та вважає, що його було звільнено на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2018р. у зв`язку із закінченням строків давності по притягненню до кримінальної відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами в їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, допитавши свідків, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що у відповідності до обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 24.07.2016р. о 15.30 хв. ОСОБА_2 , знаходячись біля воріт двору будинку АДРЕСА_1 , у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинив сварку із ОСОБА_1 Під час сварки, ОСОБА_2 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, наніс ОСОБА_1 один удар кулаком лівої руки в обличчя з права, чим завдав останньому тілесне ушкодження у вигляді забою правої щоки з наявністю набряку м`яких тканин та крововиливу в слизову оболонку правої щоки. (а.с. 7-10)

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 2074 встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено забій правої щоки з наявністю набряку м`яких тканин та крововиливу в слизову оболонку правої щоки внаслідок дії тупого твердого предмета, яким могла бути рука, стиснута в кулак, чим спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім того, експертом встановлено, що тілесні ушкодження могли бути спричинені 24.07.2016р. (а.с. 60)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2018р. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2 за ст. 125 ч. 1 КК України закрито на підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України. (а.с. 11)

Крім того, в тексті вищезазначеної ухвали суду, судом встановлено, що вина ОСОБА_2 під час судового розгляду була повністю доведена під час допиту потерпілого та свідків. (а.с. 11)

Зазначена ухвала сторонами оскаржена не була.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання повідомила суду, що конфлікт між позивачем та відповідачем відбувся на території будинку АДРЕСА_1 , де знаходиться її гараж, в якому була пошкоджена сітка, за декілька днів її чоловік та брат з ОСОБА_2 домовилися, що в неділю він дасть їм доступ до гаражу. В призначений час вони прийшли, проте ОСОБА_2 почав чинити перепони, а тому вони звернулися до голови ОСББ ОСОБА_1 , відбувся конфлікт між ними, під час якого вона не була присутня, проте був присутнім її чоловік та її брат, та від них вона почула, що ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_1 по обличчю, наслідки удару вона побачила через декілька днів, позивач погано виглядав, тримався за обличчя, обличчя було червоне, опухше, було видно, що він погано почувався.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що був свідком того, як до них на ділянку прийшли сусіди, відчинили дуже голосно двері, почали протягувати довгий кабель від ОСОБА_1 , відчинили ворота сусіднього до них гаража, вони прийшли забити закладні, були одягнуті в чорні костюми та камуфляжі. Брат ОСОБА_6 покликав його батька, вийшов батько та сказав, щоб вони прийшли в будній день. Потім прийшов ОСОБА_1 і сказав, що земля належить йому, батько став заперечувати, вони хотіли зрізати ворота. ОСОБА_1 почав сперечатися, батько попросив їх піти та хотів схопити ОСОБА_1 за майку, жодних ударів не було. Він запропонував заспокоїтися, потім конфлікт припинився, ОСОБА_1 сказав, що буде спілкуватися з ними лише через правоохоронні органи. Закладні забивали, щоб збільшити свою площу, хотіли закрити їм проїзд. Конфлікт був на їхній ділянці, ворота були відкриті. Через декілька днів він побачив ОСОБА_1 , який гуляв із своєю собкаю, нормально себе почував, в нього не було ніяких синців та обличчі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив суд, що на момент конфлікту знаходився в квартирі, бачив все лише через вікно. ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зайшли дуже голосно до них на ділянку. Його батько попросив їх прийти в робочий день, оскільки погано себе почував. Позивач почав кричати «пиляйте», почали забивати металеві прути, батько з братом вийшли. Через деякий час бачив позивача, ніяких видимих пошкоджень у нього на обличчі не було, гуляв з собакою, жодних синців не було. Його батько неодноразово просив їх прийти в будній день, проте вони прийшли в неділю, без жодних документів, необхідно було вирішити питання щодо реконструкції гаража мирним шляхом. ОСОБА_3 бачив лише рази два, ОСОБА_4 - це брат ОСОБА_6 .. Щодо інциденту він чітко нічого не бачив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються її сусідами, конфлікт між ними відбувся влітку 2016 року, приблизно в 20-х числах липня. Потім свідок побачила ОСОБА_1 з набряками на обличчі. В це й же день до неї прийшов ОСОБА_2 і сказав, що його побив ОСОБА_1 , але потім все виявилося навпаки, побачила ОСОБА_1 з синцем, люди, які були присутні на місці бійки, також сказали, що це ОСОБА_2 побив ОСОБА_1 Вона побачила ОСОБА_1 того ж дня, і в нього опухло обличчя коли він 25.07.2016р. вів збори і це було видно. Бійка виникла через гараж ОСОБА_6 , туди поклали дошки, вони прийшли забрати ці дошки і через це виникла бійка, ОСОБА_2 вважає цю землю своєю. Де ворота гаража їй не відомо.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , оскільки вони є синами відповідача, а отже зацікавленими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На вимогу ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає враховуючи характер правопорушення, за оцінкою обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи глибину та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 являється інвалідом 2-ї групи з причин проходження служби в армії. (а.с. 44,45,46)

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_2 18.02.2019р. у тому, що він працює в ТОВ «ПАНСТРОЙ» з 09.03.2017р. та на даний момент займає посаду «охоронець». Дохід за період з 01.08.2018р. по 31.01.2019р. склав 22865 грн. (а.с. 47)

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, відповідно до вимог ст.. 23 ЦК України, враховує вимоги розумності і справедливості і вважає, що таким розміром є 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є часткового обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , інші відомості невідомі, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 02.04.1997р. Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрований: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 17 травня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН