Справа № 683/2688/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2688/18, 2/683/382/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 і просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2010 року належить право на земельну частку (пай) розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах, яке 04 вересня 2018 року ОСОБА_3 продав йому за 38637 грн., передав усі правовстановлюючі документи та зобов»язався до 21 вересня 2018 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майнових прав на земельну частку (пай).

Однак, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору та уникає його. Вказує, що єдиним способом захисту його порушених прав є визнання за ним права власності на земельну частку (пай).

В судове засідання позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, надав повноваження на представництво своїх інтересів адвокату ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримав позовну заяву у повному обсязі та пояснив, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а тому просить визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай).

Відповідач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить ухвалити рішення у даній справі на користь позивача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 11 березня 2010 року в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 набув право на земельну частку (пай) розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано 11 березня 2010 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, а також сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0088049 від 21 січня 1997 року.

04 вересня 2018 року ОСОБА_3 написав розписку, у якій зазначив, що отримав від ОСОБА_1 38637 грн. за продаж йому сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0088049 від 21 січня 1997 року. У цій розписці відповідач вказав також про передачу ОСОБА_1 зазначеного сертифікату та свідоцтва про право на спадщину за законом, а також зобов»язався до 21 вересня 2018 року звернутись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеного сертифіката.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 пов»язує виникнення у нього права на земельну частку (пай) розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах, із тим, що між ним та ОСОБА_3 відбулась домовленість про купівлю - продаж земельної частки ( паю). На виконання угоди ОСОБА_3 передав йому сертифікат і видав письмову розписку, згідно якої отримав від покупця обумовлену сторонами ціну та зобов»язався оформити нотаріально посвідчений договір, однак від виконання цього обов»язку ухилився.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п.15 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Законом України «Про внесення змін до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо продовження заборони відчуження сільськогосподарських земель» №2666-VIII від 20 грудня 2018 року було продовжено заборону на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України до 01 січня 2020 року.

Отже, враховуючи встановлені земельним законодавством обмеження щодо відчуження земельних часток (паїв), встановлену законодавством відповідальність у випадку недотримання порядку відчуження, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

При цьому, посилання ОСОБА_1 на положення ч.2 ст.220 ЦК України, як підставу для набуття права на земельну частку (пай), не заслуговують на увагу, оскільки визнання правочину дійсним в порядку ч.2 ст.220 ЦК України є неможливим, якщо є передбачене

законодавчими актами обмеження (заборона) на здійснення такого правочину.

Крім того, не заслуговують на увагу і посилання позивача на ст.392 ЦК України, як на підставу набуття права на земельну частку (пай), оскільки вимоги зазначеної статті передбачають право власника майна звернутись за захистом свого права власності до суду у разі, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а ОСОБА_1 не набув права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 31100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне рішення складено 05 квітня 2019 року.

Суддя: