ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 639/7939/16-ц

провадження № 22-ц/818/491/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, з апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року, постановлене суддею Труханович В.В.,

встановив :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 31.08.2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, який в подальшому був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року. Оскільки позивач не має доступу до автомобіля, що є неподільною річчю, просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим за час шлюбу з ОСОБА_3, автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2007 року випуску та поділити даний автомобіль, стягнувши з відповідача на користь позивача 50 000 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, та стягнути з відповідача судові витрати.

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати право особистої приватної власності відповідача на 18/100 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (вартість 47633,22 грн.); визнати право особистої приватної власності відповідача на рухоме майно, яке знаходиться в будинку та флігелі, загальною вартістю 62 613,40 грн.; визнати право особистої приватної власності позивача на 10/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, виділивши йому в межах цієї частки в натурі для особистого користування гараж літ. «П», який розташований за вищевказаною адресою; визнати право особистої приватної власності позивача на автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (вартість 80000 грн.); стягнути з відповідача судові витрати.

01.02.2017 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої вона просить визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, набутими за час шлюбу з ОСОБА_3, наступне майно:

Виділити у власність ОСОБА_1 наступне майно: котел опалювальний «Danco» 32-15 Квт, вартістю 2300,00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.; один стіл, вартістю 250,00 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; сейф - 1 шт., вартістю 500,00 грн.; посудомийну машину Electrolux ESF 4510 ROW, вартістю 3000,00 грн.; телевізори «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; мультиварку DEX DMC 70, вартістю 800,00 грн.; мікрохвильову піч LG MC-8087VRC, вартістю 2000,00 грн.; обігрівач «UFO» , вартістю 1700,00 грн.; вікна, вартістю 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; душову кабінку, вартістю 500,00 грн.; унітаз компакт, вартістю 30,00 грн.; кухонну мийку, вартістю 300,00 грн.; кутовий диван, вартістю 300,00 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3: автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1400 куб.см., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, ринкова вартість якого складає 80000,00 грн.; один стіл, вартістю 250,00 грн.; два сейфи, загальною вартістю 1000,00 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; обігрівач конвекторний, вартістю 500,00 грн.; котел опалювальний «Danco» 5 Квт., вартістю 800,00 грн.; бойлер «Атлантик» 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; басейн Інтекс, вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором, модем, вартістю 4964,00 грн.; цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн.; цифрову відеокамеру «Раnаsоnіс» NV-GS-08180, вартістю 5000,00 грн. Стягнути на її користь з ОСОБА_3 56 000 грн. грошової компенсації внаслідок різниці вартості майна та судовий збір у сумі 699,64 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2017 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майно, що придбано у період шлюбу, а саме: бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.; два стола, вартістю 500,00 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; сейфи - 3 шт., загальною вартістю 1500,00 грн.; телевізори «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; обігрівач «UFO» , вартістю 1700,00 грн.; вікна, вартістю 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; басейн Інтекс, вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором модем, вартістю 4964,00 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн.; цифрову відеокамеру «Раnаsоnіс» NV-GS-08 180, вартістю 5000,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на: бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.; один стіл, вартістю 250,00 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; один сейф, вартістю 500,00 грн.; два телевізора «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; обігрівач «UFO» , вартістю 1700,00 грн.; вікна, вартістю 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; басейн Інтекс, вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором модем, вартістю 4964,00 грн., а всього на загальну вартість 41 148,00 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на: один стіл, вартістю 250,00 грн.; два сейфи, на загальну вартість 1000,00 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн.; цифрову відеокамеру «Раnаsоnіс» NV-GS-08 180, вартістю 5000,00 грн., а всього на загальну суму 8 250,00 грн.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбаний у період шлюбу автомобіль марки DAEWOO LANOS 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 80 000,00 грн.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки DAEWOO LANOS 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 7 102,00 грн.

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовлено.

У задоволені іншої частини зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року, та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що суду під час розгляду справи необхідно встановити увесь обсяг спільно набутого майна та здійснити його розподіл. Крім того зазначає, що судом порушено вимоги ст. 71 СК України, оскільки ніякої згоди на сплату компенсації з одночасним внесенням грошей на депозитний рахунок суду не відбулось. Таке питання навіть не обговорювалось.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить змінити рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. грошової компенсації у сумі 7102 грн. та стягнути з нього компенсацію в сумі 23551 грн. в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на те, що вона частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, а саме вважає, що оскільки ОСОБА_1 виділено майно на суму меншу, ніж вона має право, то їй належить виплатити компенсацію в сумі 23 551 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про одруження № НОМЕР_3 від 31 серпня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року. (а.с. 8,10)

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 9).

ОСОБА_1 вказує, що подружжям під час шлюбу було набуте наступне майно: автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1400 куб.см., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, вартістю 80000,00 грн.; котел опалювальний «Danco» 32-15 Квт, вартістю 2300 бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.; два стола, загальною вартістю 500,00 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; сейф - 3 штуки, загальною вартістю 1500,00 грн.; посудомийну машину «Electrolux» ESF 4510 ROW, вартістю 3000,00 грн.; телевізори «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; мультиварка DEX DMC 70, вартістю 800 грн., мікрохвильова піч LG MC-8087VRC, вартістю 2000 грн.; обігрівач «UFO», вартістю 1700,00 грн.; обігрівач конвекторний, вартістю 500 грн.; вікна, вартістю, 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; котел опалювальний «Danco» - 5 Квт, вартістю 800 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; душова кабінка, вартістю 500 грн.; унітаз ком пакт, вартістю 30 грн.; кухонна мийка, вартістю 300 грн.; кутовий диван, вартістю 300 грн.;басейн Інтекс, вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором модем, вартістю 4964,00 грн., цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн., цифрову відеокамеру «Panasonic» NV-GS-08180, вартістю 5000,00 грн.

ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві вказував, що за час шлюбу було встановлено у будинку: котел опалювальний «Danco» - 15 Квт. (з встановленням, вартість 5000,00 гривень); шкіряний диван (3000,00 гривень); бойлер «Атлант» 100 літрів ( 3225,00 гривень); телевізор «Rainford» 72 см. (1000,00 гривень); два стола (500,00 гривень); вісім стільців (500,00 гривень); сейф - 3 шт (разом 1500 гривень); посудомийна машина Electrolux ESF 4510 ROW (4000 гривень); телевізори Samsung (8 159 грн); ліжко в спальню (2500,00 гривень); телевізор LG 51 см. (1000,00 гривень); музичний центр Technics (1000,00 гривень); лінолеум 68,60 кв.м. (2663,40 гривень); дитячі меблі - ліжко та стінка (2000 гривень); мультиварка DEX (1500 гривень); мікрохвильова піч LG ( 2500 гривень); обігрівач UFO (1700 гривень); вікна (4989,00 гривень); холодильник (10911,00 гривень); ремонтні роботи (12700 гривень); встановлене у флігелі: котел опалювальний «Danco» - 5 Квт. (з встановленням вартість 5000,00 гривень); бойлер «Атлант» 100 літрів ( 1950,00 гривень); душова кабінка ( 5000,00 гривень); унітаз компакт ( 1750,00 гривень); кухонна мийка (500,00 гривень); кутової диван (1500,00 гривень). Крім того, за час шлюбу у дворі побудовано гараж, встановлено паркан та ворота, обладнано місце для паркування транспортних засобів. Окремо було здійснено витрати з навчання відповідачки в Харківському Національному автомобільно-дорожньому університеті в розмірі 3200,00 гривень; проведення телефонного зв'язку Укртелекому (5000,00 гривень); придбання басейну Інтекс (1500,00 гривень); утеплення фасаду будівлі базальтовою ватою, площа 120 кв.м. (вартість матеріалів та робіт 75000,00 грн.)

Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Пунктами 1-3 ч.1 ст.57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; або набуте за кошти, які належали їй, йому, особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти, або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Колегія суддів вважає, що рішення в частині поділу спільного майна подружжя підлягає зміні.

Так, суд першої інстанції при ухваленні рішення не включив у розподіл майна подружжя котел опалювальний «Danco» 32-15 Квт, вартістю 2300 грн., мікрохвильову піч LG M-8087VRC, вартістю 2000 грн., обігрівач конвекторний, вартістю 500 грн., котел опалювальний «Danco» - 5 Квт, вартістю 800 грн., душову кабінку, вартістю 500 грн., унітаз ком пакт, вартістю 30 грн.,кухонну мийку, вартістю 300 грн., кутовий диван, вартістю 300 грн., оскільки сторони у справі не дійшли згоди щодо вартості вказаного майна.

Між тим, з уточненої позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона визнавала наявність такого майна та зазначала його вартість.

ОСОБА_3 вважав вартість вищевказаного майна заниженою, проте належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів не надав, клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення вартості цього майна не заявляв.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 зазначив, що погоджується із розміром вартості майна, зазначеної ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення, за недоведеністю іншого, повинен був виходити із вартості майна, вказаною ОСОБА_1, а не виключати вказане майно із розподілу взагалі.

Суд першої інстанції правильно не включив в перелік, що підлягає поділу майно щодо якого відсутні докази придбання його під час шлюбу, якщо один з подружжя заперечував такий факт, а також майно, що належить дитині.

Із аналізу пояснень сторін в судах першої та апеляційної інстанції встановлено, що сторони дійшли згоди щодо того, що цифрова відеокамера Panasonic NV-GS 180 коштує 2000 грн., тому суд першої інстанції безпідставно вартість цього майна зазначив 5000 грн.

Колегія суддів не включає в розподіл майна подружжя посудомийну машину Electrolux ESF 4510 ROW, вартістю 3000 грн., оскільки ОСОБА_1 заперечує наявність цього майна на час поділу і такі доводи не спростовані.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність того, що ОСОБА_6 на придбання автомобіля витратив особисті кошти та про недоведеність витрат на навчання відповідачки в Харківському Національному автомобільно-дорожньому університеті і на проведення телефонного зв'язку Укртелекому.

Отже колегія суддів вважає, що необхідно визнати право власності в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 на котел опалювальний «Danco» 32-15 Квт, вартістю 2300, 00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.;один стіл, вартістю 250 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; сейф - 1 шт., загальною вартістю 500 грн.; телевізори «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; мікрохвильова піч LG MC-8087VRC, вартістю 2000,00 грн.; обігрівач «UFO», вартістю 1700,00 грн.; обігрівач конвекторний, вартістю 500,00 грн.; вікна, вартістю, 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; котел опалювальний «Danco»-5 Квт., вартістю 800,00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; душову кабінку, вартістю 500,00 грн.; унітаз ком пакт, вартістю 30,00 грн.; кухонну мийку, вартістю 300,00 грн.; кутовий диван, вартістю 300,00 грн.; басейн «Інтекс», вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором, модем, вартістю 4964,00 грн.; мультиварку DEX DMC 70, вартістю 800,00 грн.

В порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1400 куб.см., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, вартістю 80000,00 грн.; стіл - 1 шт., вартістю 250 грн.; сейф - 2 шт., загальною вартістю 1000 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн.; цифрову відеокамеру Panasonic NV-GS 180, вартістю 2000,00 грн.

ОСОБА_3 просив, також виділити йому у власність холодильник, вартістю 10911,00 грн., телевізор «Samsung» діагоналлю 42 см і мікрохвильову піч LG MC-8087VRC, вартістю 2000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає можливості для задоволення таких його вимог, оскільки за результатами поділу майна подружжя, вартість майна, яка виділена йому і так є значно більшою ніж та, що виділена ОСОБА_1

Так, загальна вартість майна, яка виділена ОСОБА_1 складає 48 678 грн., а ОСОБА_3 - 85 250 грн.

Отже, загальна вартість майна, яка підлягає поділу становить 133 928 грн., тому на частку кожного з подружжя припадає майна на 66 964 грн.

Оскільки ОСОБА_3 виділено майна на 18 286 грн. більше ніж вартість майна, що припадає на його частку, тому зазначену суму необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості компенсації.

Крім того, ОСОБА_3 заявив вимоги про визнання за ним права особистої приватної власності на 10/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, виділивши йому в межах цієї частки в натурі для особистого користування гараж літ. «П», який розташований за вищевказаною адресою. ОСОБА_3 наполягає на тому, що в період шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, ними було побудовано гараж літ. «П», який і бажає отримати у власність. Не заперечує, що інші прибудови були виконані іншими співвласниками. Крім того у будинку було проведено ремонтні роботи. Вважає, що за період шлюбу частка ОСОБА_1 у домоволодінні по АДРЕСА_2, яке належить їй на праві особистої власності збільшилась з 8/100 до 28/100, при цьому посилається на рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові Ради від 01.08.2006 року № 51-39 про перерозподіл ідеальних часток у загальній власності та видачу свідоцтва на право власності.

ОСОБА_3 надав опис та розрахунок ремонтних робіт, використаного обладнання, наполягає на тому, що в будинку проведено робіт на 117 939 грн., в літній кухні - на 11 000 грн., вартість євро забору зазначає 7 500 грн., у зв'язку з чим заявив клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. Просив на вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Якою була дійсна (реальна) вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням його фізичного зношення станом на 31 серпня 2002 року (28/100 частини домоволодіння)?

- Яка вартість будівельних робіт (переобладнання об'єкта, ремонт тощо) спірного домоволодіння, проведених за період з 31 серпня 2002 року на дату складання експертного висновку?

- Наскільки збільшилась вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (28/100 частини домоволодіння) після проведення будівельних робіт за період з 31 серпня 2002 року на дату складання експертного висновку? За рахунок чого збільшилася вартість домоволодіння?

- Яка дійсна (реальна) вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням його фізичного зношення на час проведення експертизи?

Колегія суддів звертала увагу ОСОБА_3 та його представника на те, що для вирішення справи має значення як і за рахунок чого збільшилась вартість домоволодіння в період з моменту укладення шлюбу та до його розірвання, а не на час проведення експертизи. Однак ОСОБА_3 та його представник наполягали на необхідності поставити перед експертом питання саме у такій редакції, в якій вони викладені в клопотанні, інші питання порушувати перед експертом та оплачувати проведення щодо них експертизи бажання не виявили.

Колегія суддів відмовила у задоволенні такого клопотання, оскільки висновки експертизи із зазначених питань не вплинуть на висновки суду.

Між тим, доводи ОСОБА_3 про те, що частка ОСОБА_1 у спірному домоволодінні збільшилась з 8/100 до 28/100 за рахунок будівництва гаражу літ. "П" та виконаних ремонтних робіт спростовуються матеріалами справи.

Проаналізувавши інвентарну справу на спірне домоволодіння, колегією суддів встановлено, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, видане РЖУ Жовтневого району м. Харкова 17.01.1996 року ОСОБА_7 належало 36/100 частин домоволодіння із яких 8/100 часток 06.03.1996 року вона подарувала ОСОБА_1.

Отже, після укладення зазначеного правочину у власності ОСОБА_7 залишилось 28/100 части домоволодіння. Однак у фактичному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились приміщення, що не відповідали їх ідеальним часткам - ОСОБА_8 фактично користувалася значною частиною приміщень, які належали її родичці ОСОБА_7

Із змісту рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 01.08.2006 року № 51-39 вбачається, що у виконавчий комітет Жовтневого району надійшла заява гр. ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_10 та лист МіськБТІ від 26.07.2006 р. з проханням про перерозподіл ідеальних часток між співвласниками в домоволодінні по АДРЕСА_1 по фактичному користуванню, у зв'язку з оформленням побудов : житловий будинок літ. "Е-1" ,"Ем","е", льох літ. Т", прибудови літ. "а8", гаражі літ. "П", "Р", баня літ. "Т", сарай літ. "Ч", літня кухня літ. "X" згідно рішення Жовтневого виконкому № 36-55 від 06.06.2006 р.

Домоволодіння АДРЕСА_1 по праву власності на той час було зареєстроване під р. №3674 на ім'я: ОСОБА_7 - 28/100 ч. згідно свідоцтва про право власності, виданого РЖУ Жовтневого району м. Харкова 17.01.1996 р.; ОСОБА_8 (після одруження ОСОБА_1) - 8/100 ч. згідно договору дарування, зареєстроване 5-й ХДНК 06.03.1996р. р.№3-954. Залишалось не зареєстрованим після перерозподілу ідеальних часток за ОСОБА_11 - 64/100 ч. домоволодіння.

У фактичному користуванні ОСОБА_11 знаходились: приміщення № II, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7 в житловому будинку літ. "А-1", льох літ. "К", гараж літ. "Р", 1/4 ч. споруд 1-6, 8-10, що в ідеальній частці складає 30/100 частин домоволодіння;

У фактичному користуванні ОСОБА_7 знаходились: житловий будинок літ. "В-1", сараї літ. "Ж", "Н", гараж літ. "П". льох літ. "Л", 1/4 ч. споруд № 1-6,8-10, що в ідеальній частці складає 9/100 домоволодіння;

У фактичному користуванні ОСОБА_8 знаходились і приміщення № І, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 в житловому будинку літ. "А-1", 1/4 частки споруд №1-6,8-10, що в ідеальній частці складає 28/100 ч. домоволодіння.

Оформлені рішенням Жовтневого виконкому № 36-55 від 06.06.2006 р. житловий будинок літ. "Е-Г',"Ем","е", сараї літ. "Д", "Ч", літня кухня літ. "X", вбиральня літ. "У", баня літ. "Т", льох літ. "Г"- в ідеальній частці складає 33/100 частини домоволодіння.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 01.08.2006 року № 51-39 вирішено перерозподілити ідеальні частки співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1 на ім'я: ОСОБА_11 - 30/100 частин домоволодіння; ОСОБА_7 - 9/100 частин домоволодіння; ОСОБА_8 (ОСОБА_8) - 28/100 частини домоволодіння; право власності на 33/100 частини домоволодіння вирішити у встановленому законом порядку.

Дійсно, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2007 року визнано за ОСОБА_1 право власності на зведений гараж літ. «П», розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради в м. Харкові від 01.08.2006 року № 51-39 в частині визнання того, що гараж літ. «П» знаходиться у користуванні ОСОБА_7

При цьому, цим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 разом з її чоловіком ОСОБА_6 за власні кошти на земельній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 збудували і користуються гаражем літ. «П», на що дали усну згоду відповідачі по справі - співвласники вищевказаного домоволодіння ОСОБА_11 та ОСОБА_7, які підтвердили зазначену обставину в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає цю обставину такою, що не підлягає доказуванню.

Між тим, із змісту рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 01.08.2006 року № 51-39 вбачається, що гараж літ. «П» був включений до розрахунку частки ОСОБА_7 9/100, а частка ОСОБА_1 - 28/100 була визначена без урахування гаражу літ. «П», лише за рахунок того, що у її фактичному користуванні знаходилось більше приміщень, ніж припадало на її ідеальну частку.

Отже, з матеріалів інвентарної справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 01.08.2006 року № 51-39 частка ОСОБА_8 з 8/100 до 28/100 була збільшена не за рахунок прибудов або ремонтних робіт, а за рахунок того, що у фактичному користуванні ОСОБА_8 перебувало більше приміщень, ніж припадало на її ідеальну частку, що за домовленістю співвласників було приведено у відповідність фактичному користуванню зазначеним рішення виконкому. При цьому спільна ідеальна частка ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за рахунок будівництва гаража літ. "П" збільшилась на 1/100, що не є істотним.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що окрім 28/100 у власності ОСОБА_1 з 2009 року перебувають 9/100, які вона отримала у спадщину від ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакіза І.В., реєстровий номер 1-678.

Таким чином, безпідставними є посилання ОСОБА_3 про те, що за рахунок ремонтних та будівельних робіт, виконаних в період шлюбу частка у праві власності ОСОБА_1 збільшилась на 20/100.

ОСОБА_3 просив виділити йому у власність гараж, як окремий об*єкт права власності.

Однак, в ЦК України реалізовано концепцію правового зв'язку між головною і приналежною речами. Так, відповідно до п. 1 ст. 186 ЦК річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (п. 2 ст. 186 ЦК).

Також, в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено компетенції реєстратора щодо здійснення державної реєстрації приналежностей нерухомої речі.

Таким чином, господарські будівлі і споруди, що знаходяться на земельній ділянці з головною річчю - житловим будинком і використовуються для його обслуговування, не є окремими об'єктами цивільних прав, а тому на них не може бути визнано право власності окремо від головної речі.

Оскільки господарсько-побутова будівля, на яку ОСОБА_3 просить визнати право власності, а саме гараж, у відповідності до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку), право власності на гараж як на окремий об'єкт не зареєстровано, то підстави для виділення йому в натурі зазначеного майна відсутні у будь-якому випадку.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права особистої приватної власності позивача на 10/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, виділивши йому в межах цієї частки в натурі для особистого користування гараж літ. «П», який розташований за вищевказаною адресою.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідній зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року змінити, в частині обсягу та порядку поділу майна та в частині суми компенсації.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на котел опалювальний «Danco» 32-15 Квт, вартістю 2300, 00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, вартістю 3225,00 грн.;один стіл, вартістю 250 грн.; вісім стільців, загальною вартістю 500,00 грн.; сейф - 1 шт., загальною вартістю 500 грн.; телевізори «Samsung» діагоналлю 39 і 42 см, загальною вартістю 8159,00 грн.; ліжко в спальню, вартістю 2500,00 грн.; мікрохвильова піч LG MC-8087VRC, вартістю 2000,00 грн.; обігрівач «UFO», вартістю 1700,00 грн.; обігрівач конвекторний, вартістю 500,00 грн.; вікна, вартістю, 4989,00 грн.; холодильник, вартістю 10911,00 грн.; котел опалювальний «Danco»-5 Квт., вартістю 800,00 грн.; бойлер «Атлантик» VM100S4CM, 100 літрів, вартістю 1950,00 грн.; душову кабінку, вартістю 500,00 грн.; унітаз ком пакт, вартістю 30,00 грн.; кухонну мийку, вартістю 300,00 грн.; кутовий диван, вартістю 300,00 грн.; басейн «Інтекс», вартістю 1500,00 грн.; комп'ютер з монітором, модем, вартістю 4964,00 грн.; мультиварку DEX DMC 70, вартістю 800,00 грн.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1400 куб.см., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, вартістю 80000,00 грн.; стіл - 1 шт., вартістю 250 грн.; сейф - 2 шт., загальною вартістю 1000 грн.; музичний центр «Techniks», вартістю 1000,00 грн.; цифровий фотоапарат, вартістю 1000,00 грн.; цифрову відеокамеру Panasonic NV-GS 180, вартістю 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію 18286 грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 10/100 частин, а за ОСОБА_1 права власності на 18/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та виділ йому в натурі гаражу літ. «П» - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна