КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 357/7892/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5147/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Б.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - Танцюри Юлії Борисівни на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року,

встановив:

у липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. 21 грудня 2018 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що відповідачем можуть бути вчинені дії щодо поділу спірної земельної ділянки, що унеможливить реальне виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обгрунтвоаність.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ТОВ Агрофірма «Матюші» - Тетері С.І., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, представник ТОВ Агрофірма «Матюші» посилаласьна те, що з урахуванням заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заявник вказувала, що відповідачем можуть бути вчинені дії щодо поділу спірної земельної ділянки на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери. Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем ОСОБА_8 будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухвалою суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. 23.09.2014 ОСОБА_3 уклав з ТОВ Агрофірма «Матюші» договір оренди землі, за яким передав в оренду позивачу земельну ділянку строком на 10 років. 04.01.2016 державний реєстратор Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкін Є.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав, яким зареєстрував право оренди на земельну ділянку. У березні 2018 року позивачу стало відомо з відомостей ДРРПНМ, що ОСОБА_3 уклав з ТДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди та 15.03.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

21 грудня 2018 року представник ТОВ «Агрофірма «Матюші» подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами існує спір, оскільки позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки, а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову. Крім того, зважаючи на те, що забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть передати майно в користування іншим особам, знищити чи знецінити майно, поділити спірну земельну ділянку, утворивши нові об'єкти цивільного права тощо, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку належним та ефективним видом забезпечення буде заборона усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, оскільки накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним заявленим вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому заборона вчинення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки не порушує законні права та інтереси відповідачів.

Судом першої інстанції не було взяті до уваги доводи заявника про те, що існує реальна загроза того, що власник земельної ділянки може у подальшому поділити вищезгадану земельну ділянку, внаслідок чого може змінитись її кадастровий номер, що суттєво ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення вказаного позову.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (ідентифікаційний код 03755348, місцезнаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Олеся Гончара, 1/42, офіс 509).

Боржник: ОСОБА_3 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Строк пред'явлення судового рішення до виконання три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді