Постанова
Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 750/5381/17

провадження № 61-8130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2017 року у складі судді Логвіної Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Страшного М. М., Бечка Є. М., Євстафіїва О. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що він проходив військову службу в Збройних Силах України та з 03 жовтня 1997 року перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі з правом на позачергове одержання житлового приміщення. Наказом заступника Міністра оборони України Командувача Військово-Повітряних Сил України (далі заступник МОУ Командувач ВПС України) від 05 листопада 1998 року № 0405 він як заступник командира полку з виховної роботи начальник відділення (соціальний психолог) 43 військово-транспортного авіаційного полку 7 військово-транспортної дивізії був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу та із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. В подальшому наказом заступника МОУ Командувача ВПС України від 09 грудня 1998 року № 0467 були внесені зміни до вищевказаного наказу та зазначено про його залишення на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення, однак вже за рахунок житлового фонду Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату міста Чернігова (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня житлова комісія, то всі офіцери запасу перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . В березні 2017 року він звернувся до житлової комісії відповідача з рапортом про поновлення його на квартирному обліку з 03 жовтня 1997 року. Рішенням вказаної комісії, оформленим протоколом від 14 березня 2017 року № 3, йому відмовлено в зарахуванні на квартирний облік. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують його житлові права. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив: визнати протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо відмови в поновленні його на квартирному обліку; зобов`язати відповідача прийняти рішення про поновлення його на квартирному обліку в загальній та позачерговій черзі з 03 жовтня 1997 року зі складом сім`ї 3 (три) особи.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо відмови в поновленні на квартирному обліку підполковника запасу ОСОБА_1 в загальну та позачергову чергу з 03 жовтня 1997 року зі складом сім`ї 3 (три) особи. Зобов`язано житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняти рішення про поновлення на квартирному обліку підполковника запасу ОСОБА_1 в загальну та позачергову чергу з 03 жовтня 1997 року зі складом сім`ї 3 (три) особи.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем доведено факт протиправної бездіяльності відповідача, оскільки відсутня його вина в порушенні порядку подачі документів для отримання житла. ОСОБА_1 має право на перебування на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з розформуванням військової частини, в якій він проходив військову службу до звільнення. Позивачем не пропущена позовна давність, так як він дізнався про порушення своїх прав лише у 2017 році, отримавши рішення житлової комісії про відмову в зарахуванні на квартирний облік.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 відхилено. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У лютому 2018 року Чернігівський ОВК подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач міг дізнатися про порушення свого права ще в кінці 1998 року, однак звернувся до суду з цим позовом лише у 2017 році, тобто з пропуском позовної давності. Судибезпідставно ототожнили поняття «поновлення на квартирному обліку» та «зарахування на квартирний облік». ОСОБА_1 не був зарахований на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому не може ставити питання про його поновлення на цьому обліку. Зарахування позивача на квартирний облік без облікової справи є незаконним. Військова частина НОМЕР_1 , в якій ОСОБА_1 проходив службу перед звільненням, не вчинила жодних дій з направлення його облікової справи до Чернігівського ОМВК.

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на те, що він дізнався про зміну наказу, яким його було звільнено зі служби, лише у 2016 році, коли відповідач одержав відповідь від Галузевого архіву Міністерства оборони України, в якій зазначалося про внесення змін до вищевказаного наказу від 05 листопада 1998 року № 0405 щодо його залишення на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення, однак вже за рахунок житлового фонду Чернігівського ОМВК. Він не повинен нести відповідальність за те, що військова частина НОМЕР_1 не вчинила жодних дій з направлення його облікової справи до Чернігівського ОМВК.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

14 травня 2018 року справа № 750/5381/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та з 03 жовтня 1997 року перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі у списках осіб, які мають право на позачергове одержання житлового приміщення.

Перед звільненням позивач обіймав посаду заступника командира полку з виховної роботи начальника відділення (соціального психолога) 43 військово-транспортного авіаційного полку 7 військово-транспортної дивізії міста Вінниці.

Наказом заступника МОУ Командувача ВПС України від 05 листопада 1998 року № 0405 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я на підставі підпункту «В» пункту 65 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу та із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

В подальшому наказом заступника МОУ Командувача ВПС України від 09 грудня 1998 року № 0467 до вищевказаного наказу № 0405 були внесені зміни, а саме зазначено, що ОСОБА_1 звільняється із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З 17 грудня 1998 року позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 і після звільнення в запас він не отримав житла.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії Чернігівського ОВК з рапортом про поновлення його на квартирному обліку з 03 жовтня 1997 року.

Рішенням вказаної комісії, оформленим протоколом від 14 березня 2017 року № 3, позивачу відмовлено в зарахуванні на квартирний облік з 03 жовтня 1997 року.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. Офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На час звільнення позивача зі служби було чинним Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, згідно з пунктом 37 якого військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і квартирно-експлуатаційній частині районів та користуються правом на позачергове одержання житла. Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційної частини району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби від виконавчих комітетів місцевих рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.

Сторонами не заперечувалося, що військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив службу позивач, була розформована вже після його звільнення. Облікова справа військовослужбовця ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходила.

Таким чином, після розформування військової частини позивач як колишній військовослужбовець, що перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та звільнений в запас за станом здоров`я, повинен був залишатися на вказаному обліку у відповідному військовому комісаріаті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Виходячи з викладеного, за наявності рішення про взяття позивача на квартирний облік та відсутності рішення про його зняття з цього обліку суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав саме для поновлення позивача на обліку з урахуванням загального та позачергового права на одержання житла.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 5760, 212 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був зарахований на квартирний облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому не може ставити питання про його поновлення на цьому обліку, не заслуговують на увагу, оскільки житлова комісія військового комісаріату повинна була зарахувати позивача на квартирний облік одразу після розформування військової частини НОМЕР_1 зі збереженням часу перебування на обліку. При цьому невиконання командуванням військової частини свого обов`язку щодо направлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 облікової справи військовослужбовця не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на поліпшення житлових умов.

Аргументи скарги про те, що в кінці 1998 року ОСОБА_1 вже знав про його неперебування на квартирному обліку в Чернігівському ОМВК, а отже, він звернувся до суду з пропуском позовної давності, є неспроможними, оскільки військовий комісаріат міг зарахувати позивача на квартирний облік лише після розформування вищевказаної військової частини, тобто після 2000 року. Як зазначено вище, суди попередніх інстанцій на підставі зібраних та досліджених доказів установили, що про порушення свого права ОСОБА_1 дізнався у 2017 році, отримавши рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову в зарахуванні на квартирний облік.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Оскаржувані судові рішення ґрунтуються на засадах верховенства права, справедливості, добросовісності та розумності, відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний