Провадження № 2/161/671/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 березня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та нею було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, Іпотечний договір № 4915, зареєстрований приватним нотаріусом Грушицькою В.В., згідно якого нею для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту №0, було надано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, із накладенням заборони на відчуження цієї вартири, зареєстрованої приватним нотаріусом Грушицькою В.В. під №4916. 24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №0/1. 24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та нею було укладено Договір відповідального зберігання документів: технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2; будинкової книги на квартиру АДРЕСА_2; договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та нею було оформлено АКТ прийому-передачі, згідно з яким вона передала, а АКІБ «УкрСиббанк» прийняв на зберігання оригінали документів: технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1; договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до квитанції №31 від 18.12.2017р. позичальником ОСОБА_1 отримувачу АТ «УкрСиббанк» було сплачено 8 207, 42 грн. для повного погашення заборгованості за кредитним договором №0, внаслідок чого припинено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.10.2007р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (з усіма подальшими доповненнями та додатковими угодами), на підставі виконання зобов'язання в повному обсязі.

20 грудня 2017 року її представник Філіпович В.Є. звертався до відділення №323 АТ «УкрСиббанк» з вимогами повернути їй, або йому, як представнику, оригінали документів, які були передані ОСОБА_1 до АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до Договору відповідального зберігання документів від 24.10.2007р. та акта прийому-передачі від 24.10.2007р., проте, жодна вимога не була задоволена, чим порушено законні права ОСОБА_1

Посилаючись на вищенаведене, позивач, згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, просить суд зобов'язати відповідача повернути їй оригінали документів, які були передані нею відповідачу, відповідно до Договору відповідального зберігання документів від 24.10.2007р. та акта прийому-передачі від 24.10.2007р., а саме: оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, оригіналу будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1, оригінал договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Крім того, є оголошення на сайті судової влади про розгляд даної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності відповідача, та ухвалює рішення відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів справи випливає, що 24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Крім того, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 24.10.2007р. було укладено Іпотечний договір № 4915, зареєстрований приватним нотаріусом Грушицькою В.В., згідно з яким ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту №0, було надано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, із накладенням заборони на відчуження цієї вартири, зареєстрованої приватним нотаріусом Грушицькою В.В. під №4916.

24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №0/1.

Також 24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір відповідального зберігання документів: технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2; будинкової книги на квартиру АДРЕСА_2; договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

24.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було оформлено АКТ прийому-передачі, згідно з яким ОСОБА_1 передала, а АКІБ «УкрСиббанк» прийняв на зберігання оригінали документів: технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1; договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено АТ «УкрСиббанк» 8207,42грн. для повного погашення заборгованості за кредитним договором №0, що підтверджується квитанцією №31 від 18.12.2017р.

Судом встановлено, що внаслідок зазначених дій було припинено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.10.2007р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (з усіма подальшими доповненнями та додатковими угодами), на підставі виконання зобов'язання у повному обсязі, проведеного належним чином.

20 грудня 2017 року представник позивача, Філіпович В.Є., звернувся до відділення №323 АТ «УкрСиббанк» (43000, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 10) з вимогами про видачу Довідки про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.10.2007р. (з усіма подальшими доповненнями та додатковими угодами), повернення ОСОБА_1 або йому оригіналів документів, які були передані ОСОБА_1 до АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до Договору відповідального зберігання документів від 24.10.2007р. та акта прийому-передачі від 24.10.2007р., а саме: оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, оригінал будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1, оригінал договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1, підготувати та передати ОСОБА_1 її представнику пакет усіх необхідних документів для зняття/припинення заборони відчуження/обтяженння квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої приватним нотаріусом Грушицькою В.В. під №4916, на виконання умов Іпотечного договору №4915 від 24.10.2007р., зареєстрованого приватним нотаріусом Грушицькою В.В.

Проте, як встановлено судом, жодна з вищевказаних вимог не була задоволена, внаслідок чого порушено права позивача, оскільки ОСОБА_1, у зв'язку з неможливістю отримання правовстановлюючих документів, позбавлена права розпорядження власним майном.

У відповідності до п.7.7 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 жовтня 2007 року, строк дії даного Договору встановлюються з дати його укладання (підписання Договору Сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Судом встановлено, що строк дії Договору про надання споживчого кредиту №0 від 24 жовтня 2007 року, Іпотечного договору, укладеного 24 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №4915, внаслідок належного виконання - закінчений, зобов'язання ОСОБА_1 по даних договорах виконані у повному обсязі.

Згідно п.4.2. Договору відповідального зберігання документів від 24.10.2007р.

БАНК» зобов'язаний повернути документи після повного погашення «клієнтом» суми кредиту, наданого згідно кредитного договору №0 від 24 жовтня 2007 року; повернути отримані на збереження документи в кількості та в комплектності, що вказані у договорі.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

З урахуванням письмового пояснення представника відповідача від 27.03.2019р. №56-1-5/101 , який щодо надання оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, надав суду та представнику позивача відповідь стосовно втрати правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, та готовністю відновлення їх з компенсацією витрат на відновлення за рахунок доходу банку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов'язання вчинити дії підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи випливає, що адвокатом Філіповичем В.Є. була надана професійна правнича допомога ОСОБА_1, яку він оцінює в сумі 5000грн., що вбачається з розрахунку суми гонорару та квитанції до прибуткового касового ордеру від 06 липня 2018 року № 22, згідно яких : за підготовку позовної заяви ОСОБА_1 адвокату Філіповичу В.Є. було сплачено 1500,00 грн, за участь в судовому засіданні 22.01.2018р. -1000грн, за з'ясування фактичних обставин справи - 500грн., за участь в засіданнях 13.12.2018р. та 11.02.2019р. ще 2000грн.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України.

Адвокатом Філіповичем В.Є. до суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (що становить 768,40грн.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до журналу судового засідання від 22.01.2019 року представник позивача приймав участь в судовому засіданні з 15:48:25 год. по 15:50:44 год. (приблизно 2хв.), в той час як у розрахунку суми гонорару адвоката за здійснення представництва у цивільній справі №161/15425/18 під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді зазначено кількість затраченого часу в кількості 3год. вартістю 3000грн.

Отже, на думку суду, витрати адвоката на правничу допомогу ОСОБА_1 в сумі 5000грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг .

За вказаних обставин, керуючись ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах», суд вважає доведеними витрати на правничу допомогу, надану представником позивача в сумі 3500грн.

В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 п.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» , суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, на користь позивача в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, 81, 141, 259, 263-266, 268, 273, 280 ЦПК України, ст. 526 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» повернути ОСОБА_1 оригінали документів, які були передані ОСОБА_1 до АКІБ «УКРСИББАНК» відповідно до Договору відповідального зберігання документів від 24.10.2007р. та АКТА прийому-передачі від 24.10.2007р., а саме: оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, оригінал будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1, оригінал договору купівлі-продажу №2-2346 від 31.10.2000р. на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», (адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 2/12) на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1) 704,80 грн. судових витрат та 3500грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_1).

Відповідач: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», , адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 2/12)

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Івасюта Л.В.