Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Дробиш І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

08.01.2019 року, ОСОБА_1 звернуласядо суду з позовною заявою до Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позов тим що 09.11.2017 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить селянське (фермерське) господарство «Надія». Засновником даного господарства був ОСОБА_2

Для ведення селянського господарства ОСОБА_2 у постійне користування була надана земельна ділянка, площею 9,90 га, яка розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів фермерське господарство ОСОБА_1.

Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва на спадщину, проте у видачі останнього їй було відмовлено через те, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс не було зареєстровано у відповідному компетентному органі.

Враховуючи, що до складу спадщини входить і право користування земельною ділянкою та з метою захисту своїх спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на СГ «Надія» та право на постійне користування земельною ділянкою, площею 9,8962 га, що розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України.

Неявка належно повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.02.2019 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження.

06.03.2019 року від в.о. сільського старости Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області через канцелярію суду надійшла письмова заява про відсутність заперечень щодо розгляду справи у відсутності представника сільської ради та визнання позовних вимог.

01.04.2019 року від представника Червонослобідської сільської ради через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника Червонослобідської сільської ради як правонаступника Вергунівської сільської ради, оскільки остання увійшла до складу Червонослобідської ОТГ. Сільська рада не заперечує проти розгляду справи без участі їх представника і при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

01.04.2019 року від представника позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла письмова заява про зменшення позовних вимог з проханням визнати за ОСОБА_1 право власності на фермерське господарство «Надія» в порядку спадкування за заповітом.

01.04.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті.

23.04.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Встановлені судом обставини:

13 листопада 2017 року помер ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, що видано повторно 13 грудня 2018 року, Серія І-СР №338628 (а.с.45).

06.03.2014 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 фермерське господарство, як обєкт майнових прав, що діє на підставі Статуту селянського (фермерського) господарства «Надія», зареєстрованого у Черкаській районній державній адміністрації 11.05.2000 року (а.с.42).

Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 29.10.2018 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на фермерське господарство, як обєкт майнових прав, що діє на підставі Статуту селянського (фермерського) господарства «Надія», зареєстрованого у Черкаській районній державній адміністрації 11.05.2000 року, оскільки відсутні відомості про зареєстроване право власності стосовно вищезазначеного фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на імя ОСОБА_2 (а.с.46-47).

Отже враховуючи відсутність документів, які підтверджують факт належності на праві власності фермерського господарства спадкодавцю, спадкоємець позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що Черкаською районною державною адміністрацією видано свідоцтво про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності юридичної особи, з зазначенням найменування селянське /фермерське/ господарство «Надія», місце знаходження Україна, Черкаська область, с. Вергуни, вул. Комсомольська,1а, про що зроблено запис від 11 травня 2000 року (а.с.10).

Розпорядженням заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 11 травня 2000 року №211 затверджено статут селянського (фермерського) господарства «Надія», головою якого є ОСОБА_2 (а.с.9). Статутом закріплено, що засновником господарства є ОСОБА_2, який також діє як голова господарства. Члени сімї та родичі засновника самостійно приймають рішення про участь в діяльності господарства. Місце знаходження господарства Україна, Черкаська область, Черкаський район, с. Вергуни, вул. Комсомольська, 1а. Головною метою діяльності господарства є отримання прибутку шляхом виробництва сільськогосподарської продукції, її переробки, реалізації та здійснення інших видів діяльності. Господарство є юридичною особою і набуває такого статусу з моменту державної реєстрації (а.с.15-17).

Згідно витягу Державної реєстраційної служби України від 14.03.2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 є засновником та керівником селянського/фермерського/господарства «Надія», з розміром статутного капіталу 0 грн. Відомості щодо дати та номеру запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи у разі, коли державна реєстрація юридичної особи проведена після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відсутні (а.с.11-13).

Наказом від 27 лютого 2014 року №1К ОСОБА_1 прийнято на посаду директора селянського/фермерського/господарства «Надія» з наділенням права першого підпису, а ОСОБА_5 прийнято на посаду головного бухгалтера господарства за сумісництвом (а.с.18).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить комплекс, що розташований в с. Вергуни Черкаського району Черкаської області по вул. Комсомольська,1 б (а.с.69-72).

Відповідно до листа від 22.04.2019 року №173/01-16 від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_2, померлого 09 листопада 2017 року, нею була заведена спадкова справа №79/2017. 28 грудня 2017 року із заявами про прийняття спадщини звернулись: дружна померлого ОСОБА_6, діти померлого: ОСОБА_7 і ОСОБА_8, за заповітом ОСОБА_1. 23 травня 2018 року ОСОБА_7, а 25 травня 2018 року ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя ОСОБА_9 не видавалось.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи, заповіт, складений ОСОБА_2 06.03.2014 року є чинним.

Суд не приймає до уваги наступні докази: рішення Черкаської районної ради щодо надання земельної ділянки для ведення селянського господарства ОСОБА_2, копію державного акту на право постійного користування землею, копію технічної документації із землеустрою, копію технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Отже судом встановлено, що спадкодавець не був власником майна фермерського господарства, останнє належало фермерському господарству як юридичній особі, засновником якої він був.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання права власності на фермерське господарство, суд виходить з того, що нормами ст. 23 Закону України "Про фермерське господарство" від 19 червня 2003 року передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

ч. 1, ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обовязків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

п. 4 ст. 35 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання.

За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності безпосередньо на фермерське господарство не може бути предметом спадкування, оскільки діяльність самого фермерського господарства не припиняється смертю засновника, водночас предметом спадкування є право засновника такого господарства.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача, як спадкоємця за заповітом, який висловив бажання продовжити діяльність фермерського господарства, (враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження бажання інших спадкоємців продовжити діяльність господарства), повинні перейти права саме засновника зазначеного господарства, а не право власності на господарство, а тому суд вважає що позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Судові витрати:

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141ЦПК України.

Оскільки позивач не просив стягнути судовий збір з відповідача, суд відносить останній на рахунок позивача.

Враховуючи, що позивачем було зменшено позовні вимоги, суд розяснює, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 392, 1222, 1223 ЦК України, ст.ст. 141,263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право засновника селянського (фермерського) господарства "Надія" в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 09 листопада 2017 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. віднести за рахунок позивача.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_1.

Відповідач: Вергунівська сільська рада Черкаського району Черкаської області, вул. Свято-Троїцька, 122/1, с. Вергуни Черкаського району Черкаської області.

Суддя: Є. П. Тептюк