17.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/3370/19
Єдиний унікальний номер 205/3370/2019
Провадження № 2/205/1790/2019
17 травня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
ОСОБА_1 12 квітня 2019 року звернувся до відповідачів ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2019 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 1 березня 2017 року надав відповідачу грошові кошти у борг у розмірі 4 000 000 гривень, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути до 1 березня 2018 року, про що було складено договір позики грошових коштів. Відповідач по закінченню терміну повернення боргу, грошові кошти позивачу не повернув, на неодноразові звернення позивача не реагує. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 4 000 000 гривень в рахунок погашення заборгованості. У своїй заяві позивач справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, ухваливши заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, відзив на позов до суду не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору позики грошей від 1 березня 2017 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 у борг грошову суму у розмірі 4 000 000 гривень, і зобов`язався її повернути до 1 березня 2018 року (а.с. 3). Місцем виконання договору визначено місцезнаходження Другої дніпровської держнотконтори.
На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4 000 000 гривень, і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: сторонами власноруч було підписано договір позики грошей.
Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.
Пунктом 2.3 договору позики грошових коштів від 1 березня 2017 року передбачено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 1 березня 2018 року.
У зв`язку тим, що відповідачем тривалий час сума боргу не поверталася, на неодноразові звернення про повернення боргу відповідач не реагує, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 отримані ним від ОСОБА_1 грошові кошти у передбачений договором позики строк не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 4 000 000 гривень.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивачу ухвалою судді від 16 квітня 2019 року було відстрочено сплату судового збору, який, з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 9 605 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, абз. 1 ч. 1 ст. 1049, реч. 1 ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу у розмірі 4 000 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 9 605 гривень.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя