№ 336/7565/18
провадження № 2/336/995/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2018 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані вона, її син відповідач ОСОБА_2 та її колишній чоловік третя особа ОСОБА_3

Відповідач в квартирі не мешкає більше пяти років, його речі в приміщенні відсутні, коштів на утримання житла ОСОБА_2 не надає, фактичне місце перебування сина позивачу не відомо.

За позовом, посилаючись на ст. 405 ЦК України, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 16 в будинку № 22 по вул.Миколи Корищенка в м.Запоріжжя.

Ухвалою судді від 12.12.2018 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.01.2019 р.

29.01.2019 р. розгляд справи було відкладено на 06.03.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

06.03.2019 р. розгляд справи було відкладено на 17.04.2019 р. у звязку з перебуванням судді у відпустці.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач до суду повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позов, заявлений позивачем.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11954 від 12.12.2000 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.27).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «Соболєва» (а.с.30).

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_6 змінив імя на ОСОБА_2 (а.с.32).

ОСОБА_4 померла 14.07.2014 р. (а.с.35).

У згаданій квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3, які є співвласниками квартири (а.с.15, 36, 37,39-40).

Звернувшись з даним позовом до суду ОСОБА_1 зазначає, що її син ОСОБА_2 в квартирі не мешкає приблизно 5 років, його місцеперебування позивачу не відоме, витрат на утримання житла відповідач не несе, чим створює їй перешкоди, як власнику, та в силу положень ст.405 ЦК України, ОСОБА_2 належить визнати таким, що втратив право користування згаданою вище квартирою.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 є не лише членом сімї ОСОБА_1, як власника частки квартири, а є і власником частки згаданої квартири, суд не встановив законних підстав для визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Доводи позивача про тривале не проживання ОСОБА_2 у належному йому житловому приміщенні, не спростовують висновків суду з наведених вище підстав.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки порушене право позивача не може бути захищене у обраний нею спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк