Справа № 462/2808/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2902/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 24 жовтня 2018 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача в його користь кошти в сумі 2147,86 грн. Позов обґрунтований тим, що 11 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та йому надано статус безробітного. Перебуваючи на обліку, відповідач отримував допомогу по безробіттю та соціальні послуги, зокрема, він був направлений на професійне навчання з компенсацією вартості проїзду з 20 квітня 2016 року по 23 червня 2016 року, з метою подальшого працевлаштування. 31 серпня 2016 року відповідачу видано направлення на працевлаштування у ПП «Деос-Охорона», однак він не відвідав роботодавця, не подав у встановлений строк відповіді роботодавця, що вважається його відмовою. Вартість професійного навчання відповідача становить 1795,86 грн., компенсація витрат на проїзд становить 352,00 грн. На підставі наведеного позивач просив задовольнити його позов.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 24 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив Львівський міський центр зайнятості.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не звернув уваги на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням роботодавця ПП «Деос Охорона» є м. Львів, вул. Зелена, 149, що і було зазначено у виданому ОСОБА_2 направленні на працевлаштування №0023008 від 31.08.2016. Вказує, що оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконав своїх обовязків зареєстрованого безробітного щодо вирішення питання свого працевлаштування у ПП «Деос Охорона», позов Львівського міського центру зайнятості є підставним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 Львівським міським центром зайнятості було надано статус безробітного з 11 лютого 2016 року.

20 квітня 2016 року Львівським міським центром зайнятості на підставі укладеного договору про професійне навчання безробітного №00003 від 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 будо направлено у СТК «Львівська політехніка» ТСО України за професією охоронник з 20 квітня 2016 року по 23 червня 2016 року.

31 серпня 2016 року Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_2 видано направлення на працевлаштування № 0023008 на робоче місце охоронника у ПП «Деос Охорона».

Як вбачається із журналу відвідування центру зайнятості 07 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_2 відмовився від роботи у ПП «Деос Охорона» після навчання за направленням служби зайнятості.

Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_2 наказом №НТ160907 від 07 вересня 2016 року припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 та припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_2 у звязку із відмовою від двох пропозицій підходящої роботи.

Відповідно до акта до особової справи №00065 ОСОБА_2 від 07 вересня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 засвідчили, що ОСОБА_2 відмовився від підпису про ознайомлення із прийнятим рішенням щодо припинення виплати йому допомоги з безробіття у звязку іх двохразовою відмовою від підходящої роботи.

Згідно з п. 3.1.1 договору про професійне навчання безробітного №00003 від 19 квітня 2016 року у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.

Відповідно до абз. 2 п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Львівського міського центру зайнятості, виходячи з такий підстав.

З направлення на працевлаштування № 0023008 від 31 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 направлено для працевлаштування на робоче місце охоронника у ПП «Деос Охорона» за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 149.

Однак, згідно заперечень ОСОБА_2, викладених у журналі відвідування центру зайнятості, ПП «Деос Охорона» відсутнє за адресою, зазначеною у направленні на працевлаштування від 31 серпня 2016 року.

Згідно інформації, наданої ПП «Деос Охорона» (вих. № 86 від 23.11.2018) до 2017 року ПП «Деос Охорона» фактично знаходилось за адресою: пр-т. ОСОБА_7, 35, м. Львів. За адресою: вул. Зелена, 149, м. Львів знаходились та знаходяться представника роботодавця ПП «Деос Охорона» (а.с. 167).

Як вбачається за матеріалів справи, судом першої інстанції безпосередньо у судовому засіданні, за згодою сторін, було оглянуто офіційний інтернет сайт ПП «Деос Охорона», з якого вбачається, що фактичним місцезнаходженням даного підприємства є м. Львів, вул. Зелена, 238, яка у направленні на працевлаштування №0023008 від 31 серпня 2016 року не була зазначена та не була повідомлена відповідачу ОСОБА_2 спеціалістом Львівського міського центру зайнятості.

Крім цього, районний суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання представника позивача на те, що спеціалістом Львівського міського центру зайнятості зазначено у направленні на працевлаштування №0023008 від 31 серпня 2016 року також іншу адресу ПП «Деос Охорона», а саме: вул. Червоної Калини, 35, оскільки дана адреса зазначена на такому направленні ручкою, без зазначення дати її вказання, особи, яка здійснила такий надпис.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі дворазової відмови від пропонування підходящої роботи, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), дворазової відмови від пропонування проходження професійного навчання.

У судовому засіданні першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що справді засвідчили відмову ОСОБА_2 від підпису про ознайомлення із прийнятим рішенням щодо припинення виплати йому допомоги з безробіття у звязку із дворазовою відмовою від підходящої роботи, однак від якої роботи він відмовлявся та чи відмовлявся ствердити не можуть, оскільки їм нічого про це невідомо. Даний акт складено зі слів ОСОБА_4

Таким чином, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.04.2019

Головуючий

Судді