ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/846/18

провадження № 22-ц/4809/577/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Пономарьов Олег Валентинович,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - Кондрашова ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року в складі головуючого судді - Адаменко І.М. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 249 532,30 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 23 грудня 2014 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 , в місті Бобринець по вул. Леніна, перебував у стані алкогольного сп`яніння, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з належним позивачеві автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 . В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

За вказаним фактом 23.12.2014 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В рамках кримінального провадження було проведено судову автотоварознавчу експертизу, за висновком якої №2313 від 26.01.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_3 станом на момент проведення дослідження складала 225 664,80 грн., сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 складала 113 990 грн.

Постановою слідчого СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Попова А.А. від 27.03.2017 року кримінальне провадження №0000687 від 23.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

Позивач на відновлення пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортній пригоди транспортного засобу поніс витрати на ремонт автомобіля та його транспортування на загальну суму 131 540,50 грн., які просив стягнути з відповідача з урахуванням інфляційних витрат в розмірі 117 991,80 грн.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 131 540,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат в розмірі 117991,80 грн. відмовлено повністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування завданої йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданою шкодою.

Суд зазначив, що розмір збитків, понесених позивачем на ремонт автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та його транспортування до станції технічного обслуговування підтверджено доказами: розрахунковою квитанцією серії ВААВ №540574 від 02.06.2015 року про транспортування та погрузку ТЗ на суму 1500 грн. (а.с.36); калькуляцією вартості відновлювального ремонту, складеною ФОП ОСОБА_6 , за даними якої загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 130040,50 грн. (а.с.33-34); актом №ОУ-0000041 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з ремонту ТЗ на суму 130040,50 грн. (а.с.35); розрахунковими квитанціями, виданими ОСОБА_6 серії ЛВАК №261399 від 13.10.2015 року, серії ЛВАК №261397 від 08.10.2015 року, серії ЛВАК №261396 від 07.10.2015 року, серії ЛВАК № 261398 від 09.10.2015 року про сплату коштів на ремонт автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на загальну суму 130040,50 грн. (а.с.37-38).

Судом відхилено доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та ухвалення в цій частині нового рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

Висновки суду про відсутність підстав для застосування вимог ст.625 ЦК України до правовідносин, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, позивач вважає помилковими.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за його безпідставністю.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

З рішенням суду не погоджується в частині задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 131540,50 грн. та судового збору в сумі 1315,28 грн., оскільки кримінальне провадження закрите 27.03.2017 року постановою слідчого СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Попова А.А. у зв`язку з відсутністю і діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП зарките через сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності.

На думку відповідача, суд допустив неповноту з`ясування обставин ДТП, не визначив місце зіткнення автомобілів, керувався суперечливими даними протоколу огляду місця події та схеми до нього.

Окрім того, суд не дав оцінки опису пошкоджень автомобіля позивача, які наведені у протоколі огляду місця події від 23.12.2014 р., що на правому узбіччі у напрямку м. Миколаїв розташований автомобіль Мітсубісі Лансер сірого кольору д н НОМЕР_3 , в якого пошкоджено передню ліву та ліву частину автомобіля».

Також судом не встановлено особу, яка вчинила порушення Правил дорожнього руху, що потягло за собою спричинення шкоди позивачу.

Не було встановлено чи мали водії технічну можливість уникнути зіткнення, чи мали місце у цій дорожній ситуації обставини непереборної сили. Тобто суд не вирішив питання, які виникли в іншій галузі знань, ніж право, що потягло за собою ухвалення помилкових або передчасних висновків про винуватість відповідача та про покладення на мене відповідальності у вигляді відшкодування шкоди позивачу.

Тобто не було чітко встановлено механізм пошкодження об`єкту власності позивача, та чи є таке пошкодження наслідком дорожньо-транспортної події.

Неповно з`ясовано обставини здійснення відновлювального ремонту та витрат на транспортування транспортного засобу до місця проведення ремонту. Докази на підтвердження цього містять суперечливі дані.

Відповідач вважає, що його винність у завданні шкоди є недоведеною, відповідати за завдану шкоду має ОСОБА_5 , який керував належним позивачеві транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди.

У кримінальному провадженні № 0000687 від 23.12.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідач не мав статусу підозрюваного, обвинуваченого, тому не притягнутий до кримінальної відповідальності. Вирок суду щодо відповідача не ухвалювався, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП він не притягнутий.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог без змін.

Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат в розмірі 117991,80 грн. законним, обґрунтованим та справедливим.

Вказує, що між позивачем та відповідачем не виникли та не існують до ухвалення рішення суду грошові зобов`язання. Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що для вирішення спору відсутні правові підстави, передбачені ст. 625 ЦК України, та з цих підстав відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти задоволення інших, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача - підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

23.12.2014 року близько 19 години 30 хвилин в м. Бобринець по вул. Леніна, навпроти будинку №154 трапилось ДТП між автомобілем Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобліем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті якого пасажирка автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 27.03.2017 року, винесеної слідчим СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Поповим А.А., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 23.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України (а.с.73).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 05.10.2006 року, власником автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.139).

Згідно виписки з акту №4791 від 31.12.2014 року, на основі результатів проведеного судово-медичного дослідження крові ОСОБА_3 , у його крові виявлений етиловий спирт в кількості 2,95 г/дм3, не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти (а.с. 32).

Відповідно до виписки з акту №4792 від 31.12.2014 року, на основі результатів проведеного судово-медичного дослідження ОСОБА_5 , у його крові не виявлено метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти (а.с.32, 138).

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.12.2017 року у справі №383/1058/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.74-75).

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 23.12.2014 року та схематичного плану місця ДТП в м. Бобринець по вул. Леніна навпроти будинку №154 (а.с.133-137), місцем зіткнення автомобілів знаходиться на смузі руху Mitsubishi Lancer, яким керував ОСОБА_5 , та на зустрічній смузі руху автомобіля відповідача ОСОБА_3

Згідно наданої позивачем копії висновку експерта №2313 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 26.01.2015 року, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 23.12.2014 року складає 113990 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на день проведення дослідження (26.01.2015 року) складає 225 664,80 грн. Розрахункова вартість відновлювального ремонту є не остаточною та може збільшитись в зв`язку з тим, що під час розбирання автомобіля та дефектування його окремих складових можуть бути виявлені приховані ушкодження, які можуть потребувати ремонту або заміни. Сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 113 990 грн. (а.с.8-31).

Допитані в суді першої інстанції свідки підтвердили, що місце зіткнення було на полосі дорожнього руху, по якій рухався ОСОБА_5 , тобто на зустрічній смузі руху автомобіля Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_3 Водій Daewoo Lanos ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Lancer отримав механічні пошкодження з правої сторони, які були зафіксовані в протоколі огляду місця події. Автомобіль Daewoo Lanos виїхав на зустрічну смуху руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Від удару автомобілі розвернуло. Обидва автомобілі рухалися із ввімкненим світлом фар. Пасажир автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є у тому числі завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Встановлено, що 23.12.2014 року близько 19 години 30 хвилин в м. Бобринець по вул. Леніна, навпроти будинку №154 трапилось ДТП між автомобілем Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобліем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , в результаті якого пасажирка автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, пошкоджені обидва автомобілі (а.с.73).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, д/н НОМЕР_3 ,ОСОБА_1 завдано майнової шкоди.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.12.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідач не спростував наявності своєї вини у скоєній за його участі ДТП та не надав доказів наявності порушень правил дорожнього руху з боку іншого учасника ДТП - ОСОБА_5 та вини останнього у пошкодженні транспортних засобів. Клопотань про забезпечення доказів, проведення судових експертиз не заявляв.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №2313 від 26.01.2015 року (а.с.56) сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_3 , визначена з урахуванням ринкової вартості вказаного транспортного засобу на момент його пошкодження і складає 113 990,00 грн.

Суд першої інстанції не врахував вказані вимоги закону, не звернув уваги на висновки експерта і безпідставно задовольнив позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, стягнувши понесені позивачем витрати на відновлення автомобіля у повному обсязі.

Крім того, не грунтуються на доказах вимоги щодо стягнення витрат на транспортування пошкодженого транспортного засобу, оскільки надані позивачем докази не стосуються транспортування після ДТП.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення ст.625 ЦК України регулюють зобов`язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Висновки суду першої інстанції щодо безпідставності вимог про стягнення інфляційних витрат є правильними і відповідають вимогам закону, доводами апеляційної скарги позивача не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині розміру відшкодування майнової шкоди шляхом стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 113 990,00 грн.

В іншій частині рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року необхідно залишити без змін.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 , 6 та 13 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1139,90 грн.

Враховуючи викладене, пропорційно до задоволених вимог за рахунок позивача підлягають компенсації частина понесених відповідачем судових витрат в розмірі3614,65 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги та на правничу допомогу (а.с. 224).

З урахуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат необхідно зобов`язати сторону, на яку покладено більшу частині судових витрат сплатити різницю, тобто стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в сумі 2474,75 грн (3614,65-1139,90).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374-376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року в частині суми матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у відшкодування майнової шкоди 113 990,00 грн.

В іншій частині рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, 2474,75 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик