Справа № 236/521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом (а.с.4-5).

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с.71).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надав відповідну заяву (а.с. 61-62).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наданої позивачем копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 312101 від 3 вересня 1975 року, актовий запис № 765, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8)

27 травня 2018 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 037298, виданого Краматрським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 29 травня 2018 року, актовий запис № 1635 (а.с. 7).

За життя ОСОБА_3 був складений заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 30 та посвідчений 27 травня 2011 року секретарем Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, згідно з яким ОСОБА_3 все налеєне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповідав позивачу ОСОБА_1, у тому числі і житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, в с. Нове Лиманського району Донецької області (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 0,1667 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :06:000:0046, розташованої за адресою:Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, та житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, в с. Нове Лиманського району Донецької області, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованим у реєстрі за № І-83 (а.с. 10).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року встановлений факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказаного договору купівлі-продажу від 21 січня 1993 року, зареєстрованого під номером 1-83 та посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, на житловий будинок № 2 по вул. Будівельна в с. Нове Лиманського району Донецької області (а.с. 11-12).

Крім того, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 березня 2018 року встановлено факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, Державного акту серії ІІ-ДН № 148759 від 07 грудня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, кадастровий номер :06:000:0046, площею 0,1667 га, призначену для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна, 2 (а.с. 13).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташований за дресою: розташовану за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, складеного станом на 16 січня 1993 року, власником вказаного будинку записаний ОСОБА_3. Вказане домоволодіння складається із житлового будинку "А-1", загальною площею 94,8 кв.м, у тому числі житловою площею 54,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай "Б", льох "В", гараж "Г" (а.с. 15-17).

Згідно довідки КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ від 04 грудня 2018 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна, 2, не зареєстроване, оскільки з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з яким реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав (а.с. 14).

Ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, відповідно до звіту № 320-377/02 про експертну оцінку нерухомого майна, виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ, станом на 21 грудня 2018 року становить 44454,00 грн. (а.с.32-53).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Цивільним законодавством України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. ст. 1216, 1217 ЦК України).

За життя 27 травня 2011 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений секретарем Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 30, відповідно до якого ОСОБА_3 все належне йому майно, у тому числі земельну ділянку і житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, заповідав позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 13.03.2019, стан заповіту-чинний(а.с.63-64).

Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про укладення шлюбу ерії ІІ-НО № 312101 від 13 вересня 1975 року, актовий запис № 765 (а.с. 8), позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 27 травня 2018 року.

Згідно зі ст. ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Так, згідно повідомлення приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 від 12 березня 2019 року, спадкова справа № 85/2018 після смерті ОСОБА_3 заведена на підставі заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1, поданої 20 листопада 2018 року; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався. Також, згідно довідки щодо реєстрації місця проживання на день смерті № 36181, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради 17 жовтня 2018 року, на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 65 - 68).

Як єдиний спадкоємець позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 для оформлення своїх спадкових прав. Так, 10 грудня 2018 року за реєстровим № 2965 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2018 року на земельну ділянку площею 0,1667 га кадастровий номер :06:000:0046, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою:Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2 (а.с. 28), що також підтверджується Витягом про реєстацію в Спадковому реєстрі за № 54414568, виданим 10 грудня 2018 року (а.с. 27). Однак, постановою приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 від 10 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, посвідченого Краснолиманської державною нотаріальною конторою 21 січня 1993 року, ОСОБА_3 набув право на зазначений житловий будинок, але за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку, тобто відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 19).

Оскільки документ, що підтверджує право власності померлого ОСОБА_3 на спірний житловий будинок відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися житловим будинком, що входить до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1, яка фактично є власником спадкового майна, змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-який інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), 2, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216-1220, 1223, 1233, 1235, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 27 травня 2018 року в м. Краматорськ Донецької області, на спадкове майно, а саме:

житловий будинок "А-1", загальною площею 94,8 кв.м, у тому числі житловою площею 54,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай "Б", льох "В", гараж "Г", розташоване за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Нове, вул. Будівельна (колишня Октябрська), буд. № 2 (два).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 25 квітня 2019 року.

Суддя -