Справа № 502/2146/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд:

- встановити факт належності земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за позивачем, ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 в порядку спадкування, у тому числі на 1/3 частку, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частку, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за позивачем, ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,0282 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняли в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина спадкодавця, позивач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживали безпосередньо разом із спадкодавцем. Позивачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.1261 ЦК України є спадкоємцями, за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином право на земельну ділянку площею 3,0282 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 мали право позивачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у рівних частках, тобто по 1/3 частки земельної ділянки. Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася спадщина, яка складалося з 1/3 частки зазначеної земельної ділянки. Спадщину яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за законом відповідно до ст.1261 ЦК України позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживала безпосередньо разом із спадкодавцем. Таким чином на зазначену земельну ділянку мають право в порядку спадкування, на 2/3 частки позивач ОСОБА_2 , у тому числі на 1/3 частку, після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/3 частку після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , якої належало після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Земельна ділянка площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Кілійською районною адміністрацією Кілійського району Одеської області 29 квітня 2004 року та зареєстрованого там же в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5797, кадастровий номер НОМЕР_1 . Державний акт виданий підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 14 квітня 2004 року за №199. Вказана земельна ділянка відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № від 26.10.2018 року зареєстрована відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 26.10.2018 року, кадастровий номер НОМЕР_1 . Однак вказаний державний акт було видано ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 після його смерті - 29 квітня 2004 року . Однак дійсно право власності на зазначену земельну ділянку, належало ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вищезазначене розпорядження Кілійської районної державної адміністрації видавалось на підставі заяви спадкодавця як громадянина, якому дійсно належало право на вказану земельну ділянку. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М., позивачу було надано роз`яснення, у якому приватний нотаріус роз`яснила, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, відсутній, що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду. Інших спадкоємців, в тому числі за законом та осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Представником позивачів надано заяву, згідно якої він просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить розглянути заяву за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до запису акту про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 02.11.1972 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого в с. Шевченкове с/Радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 81 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого в с. Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 16 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 15, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 70, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 199 від 14 квітня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_4 передано земельну ділянку площею 3,03 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 3139 від 08.11.2018 р. ОСОБА_4 , 1950 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 із 1972 р. до дня смерті. На день його смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_4 , 1950 р.н., дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . За відомостями Шевченківського старостинського округу № 1 виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області від імені ОСОБА_4 заповіт не складався.

Як вбачається з інформаційного листа від 06.11.2018 р. № 554/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 роз`яснила, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому рекомендовано звернутися до суду.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54341452 від 04.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 37574929 та номером у нотаріуса 457/2005.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54341487 від 04.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_5 відсутня.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимоги.

Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту належності земельної ділянки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з наявних документів вбачається, що зазначений державний акт був виданий не на її ім`я.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16 ЦК України, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1261, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину - задовольнити частково.

Встановити факт належності земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 в порядку спадкування, у тому числі на 1/3 частку, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частку, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_1 в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников