РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/980/18

Провадження № 22-ц/4815/698/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року (ухвалене у складі судді Кушнір Н.В., повний текст рішення виготовлено 03 березня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та відшкодування додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Рівненського міського суду від 02 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач не бере участь у додаткових витратах, пов`язаних з купівлею необхідного шкільного інвентарю, одягу, предметів розвиту, ліків.

Оздоровлення та розвиток дітей здійснюється виключно за її рахунок.

Старша донька ОСОБА_5 проходить лікування в клініці "Роздент" в м. Києві у зв`язку з вадою закладки зубного ряду. Встановлення брекет-системи коштує 24000 грн.

Таке лікування потребує щомісячного обстеження з метою хірургічної корекції, що передбачає додаткові фінансові затрати в розмірі 2500 грн з урахуванням транспортних витрат.

Відповідач був проінформований про необхідність лікування доньки, проте від надання фінансової допомоги відмовився.

З вересня 2016 року ОСОБА_5 є ученицею КЗ "Рівненська державна художня школа імені А.І. Мартинюка", де виявляє значні успіхи.

Оплата за навчання в середньому складає близько 3100 грн на рік.

Відповідач приховує розмір своїх реальних доходів, однак працює в фармацевтичних компаніях "Оріон" та "Аптека24".

Просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 66182 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та відшкодування додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей.

Змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на кожну дитину, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2016 року з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43 748 грн. 00 коп. додаткових витрат.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог стосовно стягнення додаткових витрат на дітей в розмірі 43 748 грн, а також тим, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився матеріальний стан платника аліментів, а також законодавство щодо мінімального розміру аліментів, що, в силу положень ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів.

02 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в частині збільшення розміру аліментів на утримання двох дітей з 50 відсотків прожиткового мінімуму на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку повністю та частково задовольнити вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на загальну суму 12140 гривень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він немає можливості сплачувати аліменти згідно оскаржуваного рішення суду.

Вказує, що він не вчиняв витрат на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму, автомобіля у власності немає.

Вказує, що житловий будинок у Хмельницькій області , загальною площею 173,6 кв. м він подарував своєму братові.

Визнає стягнення з нього додаткових втрат, пов`язаних з лікуванням дитини у стоматолога.

Додає, що суд прийняв до уваги неналежні докази здійснення відпочинку дітей у Болгарії, оскільки факт перетину державного кордону дітьми не дає підстав стверджувати, що діти були на відпочинку.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що відповідач подарував належний йому будинок братові, в період розгляду справи судом першої інстанції, з метою уникнення задоволення позовних вимог.

Брат відповідача, з 2007 року і по даний час проживає разом із сім`єю в Італії , а тому подарованим будинком не користується та не проживає у ньому.

Дружина відповідача не перебуває на його утриманні, як і її дитина від попереднього шлюбу.

Просить про залишення оскаржуваного рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Позивачка ОСОБА_1 рішення суду не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 26.08.2005 року та серії НОМЕР_2 від 25 вересня 2006 р.н. (а.с. 5, 6).

На підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2016 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості -судом.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Верхня межа розміру аліментів обмежується десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про збільшення мінімального розміру аліментів на дітей до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки матеріалами справи доведено, що заробіток відповідача є достатнім для сплати аліментів у такому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 працює на посаді медичного представника у Представництві "Оріон Корпорейшен" та за сумісництвом на посаді менеджера з питань регіонального розвитку в ТОВ "Аптека24" та отримує високий матеріальний дохід, що підтверджується довідками про його заробітну плату (а.с. 65, 83).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Позивачем доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, оцінених судом першої інстанції, що ОСОБА_1 понесено додаткові витрати на утримання дітей, що викликані особливими обставинами: лікування доньки ОСОБА_9 , розвиток здібностей дітей (відвідування художньої школи, курсів), відпочинок дітей у таборах, а тому відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати половину вартості таких витрат у розмірі 43 748 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук