Справа № 643/6034/19
Провадження № 2/643/3326/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених СК України.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно приписів ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Тому, висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільність позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Однак, позивачем не зазначено чи зверталась вона до відповідного органу опіки та піклування з питанням позбавлення батьківських прав та чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

При цьому, відповідного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до позовної заяви не додано, що у свою чергу позбавляє суд можливості в подальшому повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Разом із тим, у цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВСС України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Таким чином, позовна заява подана з порушенням вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, згідно ч. 5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, якщо учасник справи, який подає копію письмового доказу і оригінал цього доказу знаходиться саме у нього, то останній повинен на копії письмового доказу поставити свій підпис із зазначенням дати такого засвідчення, що і буде підтвердженням відповідності копії письмового доказу оригіналу.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Вказаних вимог позивачем не дотримано. Остання надала суду ксерокопії письмових доказів, які не засвідчені належним чином її підписом із зазначенням дати такого засвідчення, та не зазначила у кого саме знаходяться оригінали наданих суду доказів, що є порушенням вимог ст. 95 та п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, позивачу слід усунути вказані недоліки, а саме в позовній заяві, в переліку документів доданих до заяви, слід вказати у кого знаходяться оригінали доданих документів, а також у разі, якщо оригінал документа знаходиться у позивача, останньому треба засвідчити надану копію документу своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем при зверненні до суду недотримані вимоги ст. 95 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Але як вбачається з позовної заяви, остання, всупереч вищевказаним вимогам, не містить такого підтвердження.

Враховуючи наведене та керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу можливість усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишити без руху і надати позивачеві термін 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків, вказаних в ухвалі, шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз'яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Афанасьєв