Провадження № 2-в/761/1/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Кузик О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу про відновлення з ініціативи суду втраченого провадження у цивільній справі № 122/4318/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У 2012р. Центральним районним судом м. Сімферополя АР Крим було розглянуто цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідком якого, 17 грудня 2012р. було ухвалено рішення у цивільній справі №122/4318/2012.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 14 червня 2013р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 грудня 2012р. у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У липні 2013р. ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 14 червня 2013р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 вересня 2013р. касаційне провадження відкрито та витребувано із Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим цивільну справу № 122/4318/2012. Вимоги зазначеної ухвали в частині витребування цивільної справи не виконано, у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України.

В подальшому касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами було передано до Верховного Суду, однак, відсутність судової справи унеможливило її розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2018р. направлено копії матеріалів касаційного провадження № 61-23794ск18 у справі № 122/4318/2012 до Апеляційного суду м. Києва для визначення територіальної підсудності місцевого суду для відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2018р. визначено Шевченківський районний суд м. Києва для вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018р. відкрито провадження у справі про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №122/4318/2012, та призначено розгляд на 27 березня 2019р.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду питання по суті.

Суд, дослідивши надані сторонами копії матеріалів, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення питання по суті, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для часткового відновлення втраченого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Як було встановлено судом, у 2012р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 грудня 2012р. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 214228,12 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1700,0 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,0 грн. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/28335522)

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 14 червня 2013р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 грудня 2012р. у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, проте на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/31836483), зазначене судове рішення апеляційної інстанції відсутнє.

Статтею 488 ЦПК України встановлено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 493 ЦПК встановлено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь - які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь - які інші відомості, документи тощо , отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

27 квітня 2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який визначає статус Автономної республіки Крим та міста Севастополя, як території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації; встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

У зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015р. внесено зміни у Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» статтю 1 доповнено пунктом 2 яким визначено, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014р.

Враховуючи, те що Центральний районний суд м. Сімферополя АР Крим, на даний час не здійснює правосуддя, для вирішення цивільної справи №122/4318/2012 та ефективного захисту порушених, оспорюваних прав та інтересів учасників справи є необхідність частково відновити втрачене судове провадження за ініціативою Верховного Суду.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Частиною 1 ст. 494 ЦПК України визначено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

За таких обставин суд, вважає можливим частково відновити втрачене судове провадження в справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме в частині відновлення судового рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 грудня 2012р. у справі № 122/4318/2012. До такого висновку суд приходить з урахуванням всіх зібраних у справі доказів, а саме копії даного рішення, даних Єдиного державного реєстру судових рішень, які в своїй сукупності, на думку суду, є належними та достатніми для відновлення провадження в даній справі в частині рішення суду.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258-261, 268, 274, 352-355, 488-494 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі № справа № 122/4318/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які були підставою для ухвалення рішення Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 17 грудня 2012р., та постановлення ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 14 червня 2013 року, згідно з якими:

«

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 122/4318/2012

17.12.2012 року м. Сімферополь

Центральний районний суд м. Сімферополя АР Крим, у складі:

Головуючого судді - Деменка С.В.,

при секретарі - Мороченець Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN81AR03110073, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 130.951 грн. строком до 02.12.2014 року. Відповідач зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки по ньому в строки та в порядку, встановленими в кредитному договорі. Однак відповідач, порушивши умови договору, має прострочену заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 01.07.2011 року складала 216.172,63 грн., з них: заборгованість за кредитом - 95.130,16 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 40.531,93 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 15.088,97 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 65.421,57 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем в добровільному порядку взятих на себе кредитних зобов`язань, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість з ОСОБА_1 станом на 10.09.2012 року в сумі 214.228,12 грн., з них: заборгованість за кредитом - 60.248,43 грн., заборгованість за відсотками - 54.185,67 грн., заборгованість з комісії - 22.179,32 грн., заборгованість з пені - 77.614,70 грн.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Подпльота О.В. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання 17.12.2012р. не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З матеріалів справи слідує, що 03.12.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN81AR03110073, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 130.951 грн. строком до 02.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; зі сплатою щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми виданого кредиту (п.7.1.). Визначено, що при порушенні позичальником зобов`язання, останній сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення (а.с.6-8). Згідно уточнених позовних вимог, відповідач станом на 10.09.2012 р. має кредитну заборгованість в розмірі 214.228,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 60.248,43 грн., заборгованість за відсотками - 54.185,67 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 22.179,32 грн., пеня - 77.614,70 грн.

Виходячи з принципу диспозитивності, саме така сума заборгованості враховується судом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь, другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, передати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України кредит вважається поверненим у момент зарахування грошової суми, яка позичалася.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернутим кредит та сплатити проценти.

Враховуючи невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту, суд вважає за необхідне уточнений позов задовольнити повністю шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110073 від 03.12.2007 р. в сумі 214228 (двісті чотирнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 12 коп.

В судовому засіданні представником позивача за довіреністю - Подпльота О.В. було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, в якому також враховані грошові суми, які надійшли від продажу автомобіля боржника.

Посилання представника відповідача на безпідставний розрахунок пені за термін, що перевищує один рік, є неспроможними. Так, відповідно до п.4 кредитного договору (а.с.8) в разі порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за договором, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що не суперечить вимогам ч.1 ст.259 ЦК України згідно до якої, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Доводи представника відповідача про те, що визначення договором кредиту умов про сплату пені у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення боргу суперечить вимогам чинного законодавства, є також безпідставними, оскільки сторони домовились саме про такий розмір пені і це є їх волевиявленням, що не суперечить вимогам закону про свободу договору.

Представником відповідача до суду було надіслано клопотання про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи для перевірки правильності розрахунку пені, штрафу, процентної ставки НБУ.

Однак, на думку суду, зазначене невмотивоване, необґрунтоване клопотання є лише способом затягування розгляду справи. Суперечить вищенаведеним фактичним обставинам справи, встановленим судом. Крім того, суд враховує зловживання відповідачем та його представником своїми процесуальними правами, що виразилося в численних відкладеннях розгляду справи за їх клопотаннями (з якими погоджувався банк) нібито для проведення перемовин з кредитором з метою реструктуризації боргу. Внаслідок чого банком неодноразово визначалися дати відповідних консультацій та перемовин, на які, ОСОБА_1 та його представник не з`явилися.

На підставні наведеного, відповідачем належними та допустимим доказами не доведено помилковість та необґрунтованість розрахунків банком суми кредитної заборгованості, у зв`язку з чим, на думку суду, призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи, є зайвим.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 599, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 11, 27, 30, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 214228 (двісті чотирнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіці Крим через Центральний районний суд м. Сімферополя шляхом подачі до суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:».

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 01 квітня 2019р.

Суддя: