Ухвала

24 квітня 2019 року

місто Київ

справа № 715/1109/15-ц

провадження № 61-8860св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2016 року у складі колегії суддів: Чупікової В. В., Перепелюк І. Б., Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень, просила припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку нерухомого майна з виплатою компенсації вартості частки у розмірі 488 500, 00 грн та визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1

Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона разом з відповідачем являються співвласниками зазначеного будинку. ОСОБА_5, як співвласник будинку, не турбується про його технічний стан, не сплачує комунальні послуги, створює їй нестерпні умови проживання, тому спільне володіння і користування майном стало неможливим. Спірний будинок, в якому вона проживає в даний час, будувався за індивідуальним проектом з розрахунку на проживання однієї ім'ї, має один вхід, один заїзд на подвір'я, єдину систему електропостачання, газопостачання, теплопостачання та водопостачання. Cпільне володіння та користування цим нерухомим майном неможливе, а припинення частки відповідача ОСОБА_5 не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він на праві власності має інше нерухоме майно, а саме житловий будинок на АДРЕСА_2

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Судом припинено право власності на частку ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, стягнувши на його користь грошову компенсацію вартості такої частки в розмірі 462 902, 00 грн з ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав ту обставину, що проживає із дружиною в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області в будинку батьків дружини, а відтак припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що спільне володіння і користування будинком є неможливим через неприязні відносини між сторонами. Оскільки позивач внесла на депозитний рахунок суду суму вартості частки відповідача у спільному майні, суд вбачав наявність правових підстав для задоволення вимог позову.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалось тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що за змістом статті 365 ЦК України неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у випадку якщо річ є неподільною. У разі поділу спірного житлового будинку на дві ізольовані квартири (частини) з облаштуванням окремих входів, двох кухонь, двох ванн, двох санвузлів неможливість спільного володіння і користування вказаним нерухомим буде виключена. Доводи сторони позивача про те, що вартість будівельних робіт, матеріалів з переобладнання приміщень будинку на дві ізольовані квартири складає згідно технічного висновку 477 947, 05 грн тобто дорожча аніж вартість 1/2 частки спірного нерухомого майна 462 910, 00 грн, яка визначена судовою будівельно - технічною експертизою від 21 вересня 2015 року не дають підстав для задоволення позовних вимог так як не ґрунтуються на вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просила скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що апеляційний суд на власний розсуд визначив наявність одночасно усіх чотирьох підстав частини першої статті 365 ЦК України обов'язковою умовою застосування цієї статті. Такий підхід не відповідає правильному застосуванню норм матеріального права та правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11 та від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13.

За твердженням заявника, апеляційний суд у своєму рішенні не зазначив у чому саме буде полягати істотна шкода ОСОБА_5, а тільки обмежився самим висновком про її існування.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку нерухомого майна, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2016 року,призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик