Справа №524/1348/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

секретаря: - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року, задоволено подання Кременчуцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 536/1314/16-ц виданого 07.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 681784,05 грн. до повного виконання судового рішення.

14 листопада 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4.

Свою заяву обґрунтовував зокрема тим, що в рамках виконавчого провадження на його банківські вклади та належне йому нерухоме майно накладені арешти.

Оскільки коштів на банківських рахунках було недостатньо, судове рішення не виконано.

Крім цього зазначав, що нерухоме майно перебуває під забороною на відчуження, щодо цього майна державною виконавчою службою вживаються заходи з його реалізації.

В своєму поданні заступник начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4 зазначав, що він ухиляється від явок на виклики до державного виконавця, але це не відповідає дійсності. В телефонній розмові з державним виконавцем він повідомив останнього, що коштів в нього немає, про що складено відповідний акт.

Фактично невиконання ним зобовязання обумовлено обєктивними причинами: відсутність роботи, внаслідок чого матеріальний стан не дозволяє йому виконувати рішення суду.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосованого ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Крім цього, до своєї заяви додав письмові пояснення ОСОБА_3, в яких останній зазначав, що, оскільки, він не може знайти роботу, а внаслідок чого у нього відсутні кошти, а тому не може виконувати рішення суду, тому постало гостре питання про виїзд за кордон з метою працевлаштування для подальшого виконання рішення суду та заробітку коштів на існування в цілому.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявились. Від ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Крім цього, 22 січня 2019 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 надійшло заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Представник Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області в судове засідання не зявився. 22 січня 2019 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_8 надійшло заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву ОСОБА_3, заперечення представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 та заперечення заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_8, приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року, задоволено подання Кременчуцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 536/1314/16-ц виданого 07.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 681784,05 грн. до повного виконання судового рішення.

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядає подання на підставі наданих доказів оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, отже, як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження 54480170 з виконання виконавчого листа № 536/1314/16-ц виданий 07.03.2017 простягненім з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5В, борг у сумі 681784,05 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_3.

09.08.2017 року державним виконавцем Кременчуцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області - ОСОБА_9 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Доказів про відправлення даної постанови, тим більше про її вручення ОСОБА_3 суду не надано.

09 серпня 2017 року державним виконавцем Кременчуцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області - ОСОБА_9 здійснено виклик ОСОБА_3Я, зокрема з метою надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомлення про заходи, що вживаються з метою його виконання.

Доказів про відправлення даного виклику, тим більше про його вручення ОСОБА_3 суду не надано.

Тобто наразі, як вбачається з наданих до суду доказів, на виклик виконавця ОСОБА_3 не зявився через те, що останній не знав про виклик, відповідно і не знав про існування виконавчого листа, та наслідків за невиконання рішення суду.

Про існування відповідного рішення та виконавчого листа виданого за цим рішення, ОСОБА_3 дізнався лише 26 грудня 2017 року, під час проведення опису майна належного йому. Опір під час проведення виконавчих дій не чинив, що не заперечується державним виконавцем.

Відповідно до наявних матеріалів справи, а саме до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майна, на нерухоме майно належне ОСОБА_3 накладено арешти, наразі вживаються заходи з його реалізації на загальну суму 342689 гривень, що також не заперечується державним виконавцем.

Відповідно до акту державного виконавця від 05.02.2018 року, під час телефонної розмови з ОСОБА_3, останній повідомив, що в нього відсутні кошти для виконання рішення суду.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3, останній не може знайти роботу, внаслідок чого у нього відсутні кошти, а тому не може виконувати рішення суду, тому постало гостре питання про виїзд за кордон з метою працевлаштування для подальшого виконання рішення суду та заробітку коштів на існування в цілому.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням.

Тобто умовою для обмеження у праві виїзду за межі України є саме факт ухилення від виконання обовязків, в той час, невиконання боржником зобовязання не може свідчити про ухилення боржника від виконання. Суду не надано жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_3 від виконання обовязків за виконавчим провадженням, в той час боржник має намір виїхати за кордон для працевлаштування.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про зайнятість населення», Держава гарантує у сфері зайнятості вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії.

Відповідно до ст.6 цього Закону, кожен має право на вільний вибір місця, виду діяльності та роду занять, яке забезпечується державою шляхом створення правових, організаційних та економічних умов для такого вибору.

Реалізація права на вибір місця, виду діяльності та роду занять здійснюється шляхом самостійного забезпечення особою своєї зайнятості чи звернення з метою працевлаштування до роботодавця або за сприяння центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, чи суб'єкта господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, заборона у виїзді за кордон людини є крайнім заходом забезпечення виконання зобовязань за виконавчим провадженням.

Отже, під ухиленням від виконання зобовязання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання.

Оскільки у суду відсутні докази щодо навмисного чи іншого свідомого невиконання рішення, та можливостей вчиняти дії направлені на його виконання, в той час наразі здійснюються виконавчі дії щодо реалізації майна в рахунок виконання рішення суду, враховуючи бажання ОСОБА_3 влаштуватися на роботу за кордоном, зокрема направлене на виконання рішення суду, тому суд вважає, що є всі підстави для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст.260, 353, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон - ОСОБА_3, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року по справі № 524/1348/18 за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області ОСОБА_4.

Направити копію даної ухвали Кременчуцькому районному відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області та Державній прикордонній службі України для виконання; всім іншим сторонам по справі для відому.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_1