Справа № 473/1908/19
РІШЕННЯ

іменем України

"27" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності

встановив

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: двокімнатну квартиру що знаходиться в АДРЕСА_1 , автомобіль мікроавтобус ГАЗ 3221 3, 2003 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 , автомобіль мікроавтобус РУТА 20, 2007 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , трикімнатну квартиру що знаходиться в АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони з відповідачем придбали двокімнатну квартиру що знаходиться в АДРЕСА_1 , автомобіль мікроавтобус ГАЗ 3221 3, 2003 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 , автомобіль мікроавтобус РУТА 20, 2007 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , трикімнатну квартиру що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Вказуючи на те, що відповідач ухиляється від добровільного поділу спільного майна подружжя, позивач просив поділити спільне майно в судовому порядку.

Ухвалою суду від 06 травня 2019 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 22 березня 1989 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №91. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.03.2019 року вказаний шлюб було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 17.04.2010 року за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль мікроавтобус РУТА 20, 2007 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 11.09.2008 року за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль мікроавтобус ГАЗ 3221 3, 2003 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 у рівних частках належить квартира АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.09.2002 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.).

Таким чином, враховуючи, що майно набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд приходить висновку про поділ майна, виходячи з домовленості між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 141, 206,264,430 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль - автобус мікроавтобус - D, ГАЗ 3221 3, 2003 року випуску, номер шаси НОМЕР_5, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль автобус автобус - D, РУТА 20, 2007 року випуску, номер шаси НОМЕР_6, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар