Справа № 353/778/18
Провадження № 2/353/18/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мануляк Ю.В.,

секретаря судового засідання Круховської С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заподіяної шкоди в сумі 105760 грн. 12.04.2019 року ОСОБА_1 подала клопотання про уточнення позовних вимог в якому просила стягнути з ОСОБА_4 аванс у подвійному розмірі в сумі 4000 доларів США.

ОСОБА_5 05.08.2018 року померла у звязку з чим ухвалою суду від 13.09.2018 було зупинено провадження у даній справі до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року поновлено провадження у справі у звязку із минуванням шести місяців з дня смерті ОСОБА_5 та вжито заходи щодо встановлення правонаступника спадкоємця ОСОБА_5

Ухвалою суду від 12.03.2019 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_5 у якості відповідача її спадкоємця ОСОБА_4.

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом обґрунтувавши його тим, що у відповідачки на території с. Пужники Тлумацького району Iвано-Франківської областi пiсля смерті матері залишилось будинковолодіння, яке вона продавала. Їй стало відомо про продаж цього будинковолодіння i вона звернулась до ОСОБА_5 по вказаному питанню. З останньою були узгоджені всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_5 гарантувала, що вона єдина спадкоємниця на це будинковолодіння і що вона в будинковолодінні залишить всі меблі та газові конвектори, а також оформить з нею договір купівлі продажу будинковолодіння через нотаріуса. Позивач попередньо заплатила завдаток в сумі 2000 доларів США, після чого ОСОБА_5 зобовязувалась укласти з нею договір купівлі - продажу 30.08.2017 року, а позивач зобовязувалась сплатити їй решту суми - 4000 доларів США. Взяті на себе зобовязання ОСОБА_5 не виконала, оскільки вона не залишила в приміщенні будинку меблі та конвектори, після смерті матері, до 30.08.2017 року, не оформила право власності на будинок, який вона продавала, а відповідно і не укладено з позивачем договір купівлі продажу. Крім ОСОБА_5 спадкоємцем є її рідний брат ОСОБА_6, який постійно телефонував ОСОБА_1 та, погрожуючи, вимагав половину коштів за будинок. По даному питанню вона зверталась до Тлумацького відділення поліції. 27.04.2018 року позивач ОСОБА_5 рекомендованим листом направляла вимогу про повернення в десятиденний термін 2000 доларів США, проте станом на 23.07.2018 року гроші їй так і не повернула. ОСОБА_5, оформляючи розписку (правочин), навмисно ввела її в оману щодо обставин, які мають істотне значення щодо договору купівлі продажу. А тому просила стягнути з ОСОБА_5 подвійний розмір заподіяної матеріальної шкоди в сумі 4000 доларів США.

В судовому засіданні 12.04.2019 року ОСОБА_1 подала клопотання про уточнення позовних вимог, зазначивши, що вона згідно розписки заплатила ОСОБА_5 завдаток за будинок в сумі 2000 доларів США, так як на будинок у неї не було правовстановлюючих документів, ОСОБА_5 зобовязувалась їх виготовити та укласти з позивачем договір купівлі продажу до 30.08.2017 року, що нею не було зроблено. Оскільки ОСОБА_5 не хотіла добровільно віддати їй аванс, вона змушена була звернутись до суду. Згідно вимог цивільного законодавства, якщо продавець не виконав зобовязання, то він зобовязаний повернути завдаток у подвійному розмірі. У звязку з чим ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_4 аванс у подвійному розмірі в сумі 4000 доларів США, так як він добровільно не хоче врегулювати вказаний спір.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги, з урахуванням клопотання про уточненння позовних вимог від 12.04.2019 року, з підстав наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечила. Пояснила суду, що згідно розписки дійсно ОСОБА_5 отримала грошові кошти в сумі 2000 доларів США за будинок в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області. У нотаріуса була написана надана позивачем розписка та було досягнуто домовленості, що позивач самостійно оформить документи на будинок. Довіреності для виготовлення документів на будинок на імя позивача не видавалося. У звязку з різними обставинами договір купівлі-продажу будинку не був укладений до 30.08.2017 року, однак позивачу було запропоновано укласти зазначений договір 19.01.2018 року. Зазначила, що 24.04.2018 року на імя ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок, який мав бути предметом договору. Крім договору оренди між позивачем та первісним відповідачем жодної угоди не було укладено. Зазначила, що, як представник ОСОБА_4, погоджується укласти на даний момент договір-купівлі продажу будинковолодіння за яке отримано кошти відповідно до розписки або повернути кошти після продажу будинковолодіння іншим особам.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного.

З оригіналу розписки, долученої в судовому засіданні до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 доларів США, як завдаток за проданий будинок, що розташований в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Ціна продажу будинку, обумовлена ними, становить 6000 доларів США не буде змінюватись. ОСОБА_5 зобовязалась укласти договір купівлі продажу до 30.08.2017 року.

Відповідно до договору найму (оренди) житлового будинку, який підписаний ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 зобовязувалась передати ОСОБА_1 в строкове безоплатне користування житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області з 15.02.2017 року. Договір вступає в силу з дня підписання і діє до 30.08.2017 року.

З копії заповіту від 10.07.2015 року встановлено, що ОСОБА_7 заповіла все своє майно, що належало їй на день смерті, дочці ОСОБА_5

У судовому засіданні встановлено, що саме після смерті ОСОБА_7 10.10.2016 року первісний відповідач ОСОБА_5 успадкувала будинковолодіння в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області.

Відповідно до заяви повідомлення від 02.01.2018 року ОСОБА_5 пропонувала зявитись ОСОБА_1 19.01.2018 року до нотаріуса для оформлення договору купівлі продажу, та сплати залишкової вартості будинку в сумі 4000 доларів США, а в разі відсутності її у нотаріуса вона буде вважати це як відмову у придбанні будинку та втрату ОСОБА_1 права на повернення завдатку в розмірі 2000 доларів США.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказана будинковолодіння 24.04.2018 року.

Отже, договір купівлі-продажу будинковолодіння в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області не був укладений з вини продавця ОСОБА_5, яка не володіла відповідними правами продавця станом на 30.08.2017 року, а також станом на 19.01.2018 року.

Згідно відповіді на заяву повідомлення від 02.01.2018 року ОСОБА_1 вказала, що оскільки договір не було укладено до 30.08.2017 року, то вона просить повернути завдаток.

Із заяви ОСОБА_1 від 27.04.2018 року про повернення 2000 доларів США встановлено, що остання просить ОСОБА_5 повернути 2000 доларів США в десятиденний термін з моменту отримання даного листа, в іншому випадку вона буде звертатись до суду про стягнення з неї 4000 доларів США (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме розписки, ОСОБА_5 отримала готівкою від ОСОБА_1 завдаток в сумі 2000 доларів США для купівлі будинку, що розташований в с. Пужники по вул.Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відтак, аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, розписку ОСОБА_8 дану ОСОБА_1 не можна вважати попереднім договором, оскільки за ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, тобто при купівлі-продажу нерухомого майна це письмова форма, яка потребує нотаріального посвідчення.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, є саме авансом.

Таким чином, грошові кошти зазначені в розписці є авансом, який підлягає поверненню в зв'язку із не виконанням первісним відповідачем зобов'язання щодо укладення з позивачем договору купівлі-продажу будинку, що розташований в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов'язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у розписці, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня, як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання за розпискою іноземної валюти, якщо інше не передбачене законом чи договором, одержувач коштів зобов'язаний повернути іншій стороні таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Суд з огляду на положення статей 524, 533 ЦК України має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в еквіваленті до іноземної валюти у разі спору щодо укладених цивільно-правових угод, які виконуються на території України, у яких визначено у грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Така ж позиція висловлена у висновках про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті у постановах ОСОБА_9 Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) та від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Судом встановлено, що сторони погодили розрахунок та сплату коштів в іноземній валюті без перерахунку в національну грошову одиницю України.

Враховуючи викладене, зміст розписки, а також принцип пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між інтересами сторін у справі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача авансу в сумі 2000 доларів США.

Що стосується питання правонаступництва позивача у даній справі, то, відповідно до ст.ст. 1281 та 1282 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить предявити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги, а спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Із копії спадкової справи № 358/2018 заведеної після смерті ОСОБА_5 встановлено, що до спадкової маси належать дві земельні ділянки площею по 3,39 га кожна, щодо іншого майна відомості відсутні. Під час розгляду справи встановлено, що і будинок в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області належить до спадкової маси, оскільки за життя ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане будинковолодіння 24.04.2018 року. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4, після відмови іншого спадкоємця від спадщини на його користь, що підтверджується копією вищевказаної спадкової справи.

Суд вважає, що вартість майна, яке входить до спадкової маси, зокрема будинку в с. Пужники, вул. Кобзаря, 1, Тлумацького району, Івано-Франківської області ціна якого була встановлена позивачем і первісним відповідачем у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США та не заперечувалася і підтверджувалася представником ОСОБА_3 залученого відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні, є більшою за суму авансу сплаченого у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, тому є підстави для стягнення авансу із спадкоємця ОСОБА_4, який є правонаступником первісного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 524, 533, 546, 570, 629, 635, 657, 1281,1282 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аванс у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 528 (пятсот двадцять вісім) гривень 80 копійок судового збору та 2044 (дві тисячі сорок чотири) гривні 80 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Стефаника, 3, с. Пужники, Тлумацький район, Івано-Франківська область, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, 23.10.1977р.н., вул. Кодимська, 32, с. Бобрик Другий, Любашівський район, Одеська область, РНОКПП НОМЕР_3.

Головуючий Мануляк Ю.В.

Повний текст рішення складено 17.04.2019 року.