Єдиний унікальний номер 227/4936/18 Номер провадження 22-ц/804/1324/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 227/4936/18

Провадження № 22-ц/804/1324/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Біляєвої О. М.,

суддів Будулуци М. С., Папоян В. В.,

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Трун Ольга Валентинівна ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Мацишин Л. С. від 21 грудня 2018 року, ухвалене у м. Добропіллі,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є батьком позивача, який продовжує навчання в Олександрівському професійному аграрному ліцеї за денною формою і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року позов задоволений.

Рішення мотивовано тим, що повнолітній ОСОБА_1 продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати.

У квітні 2019 року відповідач, в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити судове рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, визначивши розмір аліментів 1/10 частка від його доходу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував наявність у платника аліментів інших дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому визначений судом розмір аліментів підлягає зміні.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції позивач, який 24 квітня 2019 року отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження одночасно з апеляційною скаргою і додатками до неї (ас. 61), не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки (ас. 62, 63). Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд установив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (ас. 6).

З 01.09.2018 ОСОБА_1 навчається в Олександрівському професійному аграрному ліцеї за денною формою. Термін навчання по 27 червня 2019 року (ас. 7).

Відповідач ОСОБА_2 працює і має постійний заробіток (ас. 8).

Установивши, що платник аліментів, який немає на утриманні інших осіб, має матеріальну можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд першої інстанції визнав ці обставини достатніми для стягнення з відповідача на сина аліментів у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов правильного висновку, що оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівля одягу та приладдя для навчання), то з нього на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Суд апеляційної інстанції приймає довід скарги щодо помилковості висновку суду про те, що відповідач немає інших утриманців.

Однак зазначене не дає підстав для зміни розміру аліментів, визначеного судом попередньої інстанції, який оцінив надані сторонами докази згідно з діючим процесуальним законом. Слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 пред`явив даний позов і визначив розмір аліментів 1/7 частка від заробітку (доходу) платника аліментів, з яким погодився суд, з урахуванням наявності у батька інших дітей, про що зазначено у позовній заяві (ас. 1).

Крім того, на порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги в розмірі 1/10 частки від доходу платника аліментів, а останній має можливість надавати матеріальну допомогу в такому розмірі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальний закон пов`язує можливість прийняття рішення щодо зміни оскарженого рішення, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

У зв`язку з цим слід відновити дію рішення, яка була зупинена ухвалою Донецького апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження.

Понесені ОСОБА_2 судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року - без змін, дію якого відновити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді М. С. Будулуца

В. В. Папоян