справа № 366/2007/17 головуючий у суді І інстанції - Тетервак Н.А.
провадження № 22-ц/824/2798/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Іванківського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області, про усунення від спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила усунути відповідача від права на спадкування спадщини за заповітом, відкритої після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є рідною племінницею ОСОБА_7, який проживав разом з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1. ОСОБА_7 помер в 1991 році, спадкоємців першої черги спадкодавець не мав. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_6 часто хворіла. Влітку 2009 року ОСОБА_6 розповіла позивачу, що ОСОБА_5 буде доглядати її до старості, а вона за це залишить йому будинок. ОСОБА_3 та її діти повідомили відповідача про те, що будинок побудував ОСОБА_7 у шлюбі з першою дружиною, а з ОСОБА_6 він проживав без реєстрації шлюбу і відповідачу «нічого не перепаде». У 2010 році ОСОБА_5 повідомив позивача, що більше не буде доглядати за ОСОБА_6. Ознайомившись із заповітом позивач дізналася, що він посвідчений Кухарською сільською радою, але сама ОСОБА_6 не змогла нічого пояснити про заповіт. Після цього позивач разом з дітьми продовжували доглядати за ОСОБА_6, за свої кошти купували їй ліки, ремонтували будинок та допомагали по господарству. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 померла. У березні 2016 року позивач дізналася, що ОСОБА_5 виносить з будинку речі. Згодом було встановлено, що на підставі рішення суду ОСОБА_5 надано строк для прийняття спадщини. Відповідач не може успадкувати спірний будинок, так як будинок побудовано ОСОБА_7 у шлюбі з першою дружиною, а ОСОБА_6, яка проживала з ним без реєстрації шлюбу, також не мала права на даний будинок. За життя ОСОБА_6 не зверталася із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, а тому не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_7. Позивач зазначає, що вона здійснила поховання спадкодавця за свій рахунок, доглядає з могилою. Натомість, відповідач за життя спадкодавця жодного разу не запропонував їй своєї допомоги, хоча вона її потребувала, не хоронив її та не відбував поминальні обіди.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що сторона позивача заперечувала проти передчасного закінчення розгляду справи. Суд без допиту відповідача, без дослідження матеріалів кримінальної справи перейшов до дослідження матеріалів справи. Необхідність долучення кримінальної справи позивач мотивував тим, що суд може встановити негідну поведінку спадкоємця ОСОБА_5. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку спадкодавця. Той факт, що спадкодавець потребувала допомоги саме відповідача підтверджується заповітом, який вона склала на його користь. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують ту обставину, що відповідач явно ухилявся від надання такої допомоги, хоча заповідач її потребувала. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що за два роки до смерті спадкодавця відповідач до неї не заходив та не доглядав за нею, хоча знав про її тяжкий стан здоров'я, похованням він не займався, фінансової та продуктової допомоги не пропонував та не надавав. Сільська рада перебрала на себе повноваження суду та самостійно встановила факт проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства ОСОБА_6 з ОСОБА_7 та безпідставно вписала ОСОБА_6 головою колгоспного двору. За життя ОСОБА_6 не зверталася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства. У довідці Центрального державного історичного архіву України від 18 грудня 2013 року зазначено про дату народження матері позивача, яка є рідною сестрою ОСОБА_7 Там же є інформація про їх батьків, а інформація про дату народження ОСОБА_7 та його батьків архів не надав, оскільки метричних книг за даний період немає. Факт родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_10 встановлено рішенням суду. У зв'язку з цим, позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_7 Оспорювана спадщина могла б вважатися відумерлою, якби Кухарська сільська рада проявила хоч яку-небудь ініціативу.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 зазначає, що права позивача ним не порушено. У 2009 році ОСОБА_6 скористалася своїм правом на заповіт та призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_5, який прийняв спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця. Заповіт є дійсним та ніким не скасований.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено факт родинних відносин про те, що ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав у селі Підгайне Іванківського районуКиївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.111).

Згідно виписки з Погосподарської книги Кухарської сільської ради господарство по АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору. До 1991 року - голова колгоспного двору: ОСОБА_7. ОСОБА_6, дружина. Обоє - колгоспники к-пу «Перемога» с. Кухарі Іванківського району Київської області (а.с.136-147).

У погосподарській книзі, особистий рахунок НОМЕР_1, станом на 1996 рік головою колгоспного двору зазначено ОСОБА_6 (а.с.143).

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_6 та посвідченого секретарем Кухарської сільської ради 29 жовтня 2009 року, реєстр № 31, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповідає ОСОБА_5(а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався статтями 524-563 ЦК УРСР, ст. 1224 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Звертаючись до суду з позовом про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 вказує на те, що відповідач за життя спадкодавця до неї не заходив та не доглядав за нею, хоча знав про її тяжкий стан здоров'я, похованням не займався, фінансової та продуктової допомоги не пропонував та не надавав. За ОСОБА_6 доглядала позивач та її діти.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено судам, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.

Заявляючи позовні вимоги, ОСОБА_3 не надала доказів того, що ОСОБА_6 перебувала у безпорадному стані та у зв'язку з цим потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач посилається на передчасне закінчення судом першої інстанції розгляду справи. Представником позивача, зокрема, було здійснено ряд адвокатських запитів щодо надання виписок з історії хвороби та амбулаторної карти ОСОБА_6

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент подачі позову) сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

З моменту пред'явлення позову та до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті пройшло більше двох років і ніщо не позбавляло права позивача надати йому докази, якими він обґрунтовує свої вимоги протягом цього часу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також зазначає, що суд без допиту відповідача, без дослідження матеріалів кримінальної справи перейшов до дослідження матеріалів справи. Необхідність долучення кримінальної справи мотивоване тим, що суд може встановити негідну поведінку спадкоємця ОСОБА_5.

Однак, в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали кримінального провадження, на які посилається позивач, не є обов'язковими для суду, а тому він не наділений обов'язком їх досліджувати та долучати до справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що факт її родинних відносин з ОСОБА_10 встановлено рішенням суду, у зв'язку з чим, позивач має право на спадкування після смерті останнього.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7

Відповідно до ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент смерті ОСОБА_7.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи вимоги вказаних статей, факт встановлення родинних стосунків ОСОБА_3 з ОСОБА_7 не свідчить про прийняття позивачем спадщини після смерті останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 проживав разом з ОСОБА_6, про що свідчить виписка з погосподарської книги. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Усунення від права на спадкування ОСОБА_5 не породжує для ОСОБА_3 будь-яких прав чи обов'язків, оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, спадщину не прийняла, що визнав представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 вказує на те, що сільська рада перебрала на себе повноваження суду та самостійно встановила факт проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства ОСОБА_6 з ОСОБА_7 та безпідставно вписала ОСОБА_6 головою колгоспного двору. За життя ОСОБА_6 не зверталася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства.

Разом з тим, вказані обставини не є предметом розгляду даної справи та не стосуються предмета доказування, оскільки ОСОБА_3 повинна довести те, що усунення спадкоємця від права на спадкування породжує для неї певні права чи обов'язки, самфакт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та безпорадний стан останнього.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.