Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 678/162/15-ц

провадження № 61-30749св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс») та

ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 5, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 32 350,00 грн, які зобов'язалася повернути у строк до 10 жовтня 2012 року відповідно до графіка платежів і сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 5.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2015 року має заборгованість у сумі 13 676,25 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 7 327,79 грн, заборгованість за відсотками - 3 782,84 грн, заборгованість за комісією - 996,60 грн, неустойка (штраф) - 1 569,02 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня

2015 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 5 у сумі 8 707,66 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 3 838,22 грн, заборгованості за відсотками у сумі 3 782,84 грн, заборгованості за комісією у сумі 996,60 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року залучено до участі у справі правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»).

Останнім рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено частково. Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 5, укладеним між

ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3, у сумі 8 391,15 грн, у тому числі: 3 838,21 грн - заборгованість за кредитом, 3 782,84 грн - заборгованість за відсотками, 770,10 грн - заборгованість за комісією. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що оскільки кошти за кредитним договором не повернуто, то підлягає стягненню заборгованість за кредитом у межах строку позовної давності.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що 14 січня 2009 року позивачем направлено позичальнику повідомлення про зміну відсоткової ставки із 12,5 до 18,22 %, яке отримано 16 січня 2009 року, проте такі дії фінансової установи щодо зміни відсоткової ставки здійснені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», отже, суперечать вимогам вказаного закону, а тому не можуть вважатись правомірними. Крім того, відповідачем 04 квітня 2010 року здійснено єдиний платіж на суму 28 617,73 грн та кредитодавець відповідно до пункту 4.1 кредитного договору зобов'язаний був, враховуючи суму дострокового погашення, надати позичальнику новий графік платежів, який повинен використовуватись позичальником для здійснення подальшого погашення заборгованості, проте кредитодавець таких дії не здійснив, нового графіка платежів не надав, що свідчить про те, що позивач погодився із повним погашенням заборгованості шляхом внесення єдиного платежу.

У вересні 2017 року від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3, у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про

внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного

процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних

і кримінальних справ передано до Верховного Судувказану цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) укладений кредитний договір

№ 5, відповідно до якого кредитодавець зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитодавцю кредит у сумі 32 350,00 грн, який підлягає погашенню у термін до 10 жовтня 2012 року. Для розрахунку процентів за користування кредитом, строк користування кредитом ділиться на 60 платіжних періодів (кредит погашається частинами, сумами та в терміни, зазначені у кредитному договорі). Позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити кредитодавцю всі передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати всі інші грошові зобов'язання, передбачені кредитним договором (пункт 1.1). Кредит надано у розмірі 32 350,00 грн для оплати позичальником автотранспортного засобу (пункт 1.2). За користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних від непогашеної суми кредиту (пункт 2.1). Позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом у розмірі 0,07 % від початкової суми кредиту (пункт 2.3).

Повна (загальна) заборгованість позичальника за кредитним договором складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісії за управління кредитом, суми комісії за надання кредиту. Заборгованість підлягає сплаті позичальником шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких відповідає кількості платіжних періодів (щомісячні платежі). Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною. Кожний щомісячний платіж включає в себе відповідну частину суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за управління, що підлягають погашенню позичальником у відповідному платіжному періоді. Щомісячні платежі повинні здійснюватися позичальником відповідно до графіка платежів та повинні бути отримані кредитодавцем не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної у графіку (пункт 2.5).

Розрахунок суми процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем, виходячи із кількості платіжних періодів. Сума процентів за користування кредитом розраховується від фактичної суми кредиту, що залишилась непогашеною після сплати позичальником частини суми кредиту згідно із графіком на попередню дату платежу (пункт 2.6).

Нарахування процентів за користування кредитом починається з дня наступного за днем надання кредиту відповідно до умов договору по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку непогашеного кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно за поточний місяць, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Комісія за управління кредитом нараховується кредитодавцем щомісяця в день сплати щомісячного платежу згідно із умовами кредитного договору (пункт 2.7).

У графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору від 11 жовтня

2007 року № 5, визначено, що платіжних періодів 60. При цьому щомісячний платіж (без врахування комісії за управління) складає фіксовану суму 727,81 грн (графа 4), комісія за надання кредиту та комісія за управління кредитом (починаючи з другого платежу) становить фіксовану суму 22,65 грн (графа 5), та загальна сума щомісячного платежу є фіксованою (крім першого платежу)

і становить 750,46 грн.

Із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна

від 20 жовтня 2007 року вбачається, що накладено обтяження на рухоме майно - транспортний засіб, на підставі договору застави транспортного засобу від 11 жовтня 2007 року № 5, обтяжувачем є ТОВ «ПростоФінанс», боржником - ОСОБА_3, строк виконання зобов'язання - 10 жовтня 2012 року.

Пунктом 2.8.3 кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитним договором може бути збільшено у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, встановленого Національним банком України протягом одного місяця, зросте більше ніж на три відсотки в порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладення договору. При цьому кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміненого курсу національної валюти України до долара США) змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Також за змістом вказаного пункту у випадку зміни розміру процентної ставки кредитодавець надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, у якому визначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою (при цьому, згідно з пунктом 2.5 кредитного договору розмір відповідної частини суми кредиту, комісії за надання кредиту та комісії за управління кредитом залишаються без змін). Кредитодавець надсилає зазначене письмове повідомлення та новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою позичальника (реєстраційна чи фактична), що зазначена в цьому договорі. Відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу позичальника, зазначену в цьому договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежів.

08 грудня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» прийняло рішення про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 5 до 18,22 % річних у зв'язку із впливом світової фінансової кризи на банківську систему України та значним знеціненням національної валюти України по відношенню до долара США.

Зазначене повідомлення від 08 грудня 2008 року про збільшення розміру відсоткової ставки і графік платежів у новій редакції від 26 грудня 2008 року направлено ОСОБА_3 13 січня 2009 року та отримано нею 16 січня 2009 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) від 07 квітня 2010 року вилучено запис про договір застави транспортного засобу від 11 жовтня 2007 року № 5, де обтяжувачем є ТОВ «ПростоФінанс», боржником - ОСОБА_3

18 травня 2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю - договір відступлення. На підставі вказаного договору ТОВ «Просто Фінанс» відступлено право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним ТОВ «Кредитні ініціативи» з ОСОБА_3

Відповідно до акта приймання-передачі кредитного портфелю до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, на виконання статті 3.2 вказаного договору, продавець (ТОВ «ПростоФінанс») передав, а покупець (ТОВ «Кредитні ініціативи») прийняв 25 червня 2012 року кредитний портфель, у тому числі: кредитний договір від 11 жовтня 2007 року № 5, позичальником є ОСОБА_3, індивідуальна купівельна ціна 3 777,15 грн, сума основного боргу - 0,00 грн, прострочена сума основного боргу - 7 327,79 грн, нараховані проценти - 0,00 грн, прострочені нараховані проценти - 0,00 грн, нараховані комісії - 0,00 грн, прострочені нараховані комісії - 226,50 грн, всього - 7 554,29 грн. Розраховані штрафні санкції та інші платежі - 2 569,02 грн, кількість прострочених щомісячних платежів - 10.

Станом на 10 квітня 2015 року загальна заборгованість за кредитним договором

від 11 жовтня 2007 року № 5 становить 13 676,25 грн із яких: за кредитом - 7 327,79 грн, за відсотками - 3 782,84 грн, за комісією - 996,60 грн, за штрафом -

1 569,02 грн, за пенею - 0,00 грн.

Відповідно до довідки про надходження грошових коштів за кредитним договором

від 11 жовтня 2007 року № 5 станом на 10 квітня 2015 року на рахунок погашення кредитної заборгованості надійшло 37 411,28 грн, зокрема: 15 листопада 2007 року - 750,46 грн, 27 листопада 2007 року - 538,20 грн, 11 грудня 2007 року - 750,55 грн, 13 січня 2008 року - 750,46 грн, 12 лютого 2008 року - 750,46 грн,

10 березня 2008 року - 750,46 грн, 16 квітня 2008 року - 750,46 грн, 25 червня

2008 року - 1 501,00 грн, 14 вересня 2008 року - 2 251,50 грн, 04 квітня 2010 року -

28 617,73 грн.

20 травня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу ОСОБА_3 направило вимогу про досудове врегулювання спору, в якій зазначило про наявність заборгованості у сумі 13 676,25 грн та необхідність у строк до 7 днів повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і штрафи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що позичальник не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягнення з боржника у межах строку позовної давності.

Однак із вказаним висновком апеляційного суду не можна погодитися з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті

1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК Українивстановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права. Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 253 ЦК Україниперебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Апеляційний суд помилково вважав, що строк позовної давності не пропущений.

Так із повідомлення ТОВ «ПростоФінанс» від 08 грудня 2008 року № 5, отриманого відповідачем 16 січня 2009 року вбачається, що кредитор збільшує розмір процентної ставки за кредитним договором до 18,22 % та загальний розмір платежу становитиме 825,56 грн. Крім того, повідомляє, що у разі незгоди з новою процентною ставкою, керуючись абзацом другим частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктом 6.2.3 кредитного договору ТОВ «ПростоФінанс» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення достроково сплатити у повному обсязі заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 591,42 грн.

Тобто поза увагою апеляційного суду залишилися умови настання строку дострокового повернення кредиту, і такими умовами є незгода позичальника із новим розміром процентної ставки відповідно до пункту 2.8.3 цього договору, адже після спливу 30 календарних днів та за умови неусунення позичальником зазначеного порушення, на 31 день після отримання позичальником вимоги кредитодавця настає термін повернення кредиту у повному обсязі.

Кредитор, направивши повідомлення позичальнику, на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, отже, відлік строку позовної давності почався саме з моменту невиконання позичальником протягом 30 календарних днів вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто із 17 лютого 2009 року.

Крім того, зарахування 04 квітня 2010 року коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від продажу заставного майна, а саме автомобіля, не є діями позичальника у розумінні частини першої статті 264 ЦК України, які свідчать про визнання ним боргу, отже, таке зарахування коштів не є підставою для переривання позовної давності.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що позов пред'явлено банком до суду 09 червня 2015 року, тобтопоза межами трирічного строку позовної давності, є правильним, проте не правильно визначено початок перебігу позовної давності, який почався 17 лютого 2009 року та сплинув 17 лютого 2012 року.

Банк звернувся до суду з позовом до відповідача у червні 2015 року, тобто поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у позові.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційним судом безпідставно скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Хоча судом першої інстанції не правильно визначено початок перебігу позовної давності, проте суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, а тому відсутні підстави для його скасування лише з формальних міркувань.

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги шляхом скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то сплачений при її подачі судовий збір у розмірі 292,32 грн підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи», на користь ОСОБА_3

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії

суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року скасувати, рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 292,32 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик