Номер провадження: 22-ц/813/2277/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третьої особи: ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Приморського районного суду від 15 червня 2017 року відкрито провадження по даній справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_6 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв'язку із недотриманням правил підсудності.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_7 та апелянт ОСОБА_6 не з'явились, однак про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, відзиві на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено, що позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 27 ЦПК України в новій редакції.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Аналогічна правова норма міститься у ч. 15 ст. 28 ЦПК України в новій редакції.

Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», питання про підсудність справ визначається ЦПК, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11.12.2003р. №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Отже, за наявності кількох відповідачів позивачу надано право визначати підсудність розгляду справи за місцезнаходженням одного з них на свій розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси, відповідно до копії паспорта громадянина України (а. с. 215).

Місце проживання відповідача ОСОБА_8 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 що також територіально відноситься до Приморського району м. Одеси, відповідно до копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а. с. 218).

З огляду на викладене, судом першої інстанції у відповідності до вимог статей 109 та 113 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, про підсудність цивільних справ, правомірно відкрито провадження у справі.

Доводи апелянта ОСОБА_6, про те, що справа підсудна Київському районному суду м. Одеси, так як вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, є не суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання про відкриття провадження. Позивач звернувся до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідачів, скориставшись свої правом, передбаченим вимогами ст. 113 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 п. 1 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 05 квітня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк