Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2375/18
Провадження № 22-ц/812/524/19
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

18 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Щербиною С.В., в приміщені цього ж суду того ж дня о 09 год. 50 хв., повний текст якого складено 26 грудня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановила:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зі своїм батьком вони проживали окремо в різних областях, тривалий час не підтримували стосунки. Про його смерть їй стало відомо лише у 2018 році, у зв'язку з тим, що родичі померлого через неприязні відносини намагались приховувати цю інформацію від позивача.

Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді частки в квартирі АДРЕСА_1. Звернувшись у 2018 році до нотаріальної контори у Вінницької області з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_2 отримала відмову у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Крім того, позивач зазначала, що вона проживає разом з родиною у м. Києві, має на утриманні трьох малолітніх дітей, двоє із яких народились після смерті батька: у січні 2016 року та листопаді 2017 року. Труднощі, пов'язанні з вагітністю, пологами, доглядом за новонародженими дітьми та їх систематичні хвороби, зокрема перебування на стаціонарному лікуванні, унеможливлювали її виїзд за межі м. Києва.

Ураховуючи наведене вважаючи, що шестимісячний строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, позивач просила визначити їй додатковий строк - шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не навела поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини у встановлений строк та не надала доказів, які б свідчили про наявність у неї перешкод для прийняття спадщини.

-2-

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не урахував, що у позивача були об'єктивні та непереборні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу, у зв'язку з тим, що вона не знала про смерть батька та у неї сильно хворіла донька і вона не могла її ні з ким залишити, тоді як спадщина відкрилась у Вінницькій області куди вона не могла поїхали з постійно хворіючою донькою. Після народження другої та третьої дитини, вона немала можливості залишити дітей.

Окрім цього, позивач в апеляційній скарзі зазначала, що коли помер її батько почалася збройна агресія Російської Федерації проти України через що їй було боязно виїжджати з її місця проживання та залишати дитину без нагляду.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем на подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ладижин Вінницької області (а.с.10). На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого службою приватизації державного житлового фонду Миколаївської міської ради від 22 квітня 1999 року ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

На час відкриття спадщини, позивач, яка є донькою спадкодавця, проживала окремо від батька та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, а фактично проживала в АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 у квітні 2018 року, тобто після спливу строку на прийняття спадщини, звернулася до Другої тростянецької Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини (а.с. 11). З витребуваної судом першої інстанції інформації з Другої тростянецької нотаріальної контори Головного управління юстиції у Винницької області від 24 травня 2018 року та від 03 червня 2018 року, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чернікової О.Є. від 04 грудня 2018 року слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, не відкривалась (а.с.37, 50, 64).

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

-3-

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_2 обґрунтовувала позов тим, що про смерть батька вона дізналась лише у 2018 році через намагання родичів померлого приховати дану інформацію. Крім того, вказувала на те, що у неї систематично хворіла донька, а після смерті батька у неї народилось двоє дітей, яких не могла залишити без нагляду, що в сукупності, на її думку, є поважними причинами для задоволення заяви про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що наведена нею в позовній заяві причина пропуску строку на прийняття спадщини - відсутність інформації про смерть спадкодавця, не свідчать про наявність у неї перешкод для подання такої заяви.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки сама по собі відсутність відомостей про смерть спадкодавця не можуть вважатися об'єктивними причинами, що перешкодили ОСОБА_2 прийняти спадщину, яка знала про місце проживання батька, а з дотриманням загальноприйнятих норм поведінки мала можливість цікавитися життям та здоров'ям спадкодавця, а відтак знати про його смерть.

За такого, позивач не надала переконливих доказів, що вона не могла знати про смерть батька, а тому саме по собі посилання на відсутність такої інформації, не є тією об'єктивною і непереборною обставиною, що перешкодила їй вчинити дії щодо прийняття спадщини.

Крім того, позивач на підтвердження своїх доводів надала направлення консультативно - діагностичного центру від 03 березня 2014 року про направлення ОСОБА_7 на планову/екстрену госпіталізацію (а.с.23), лікувальні рекомендації від 15 жовтня 2015 року (а.с.24), від 05 вересня 2014 року (а.с.25), виписку із медичної картки хворого про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікування в період з 27 серпня 2015 року по 15 жовтня 2015 року (а.с.26), медичні довідки про проходження курсу лікування від 04 грудня 2013 року, 27 жовтня 2015 року, 03 квітня 2015 року (а.с.27-28), 30 березня 2013 року та 03 березня 2014 року (а.с.29).

Між тим, зазначені обставини не свідчать про наявність перешкод для прийняття спадщини позивачем в період з 26 березня по 26 вересня 2014 року.

Більш того, частина вказаних обставин мала місце до смерті спадкодавця, а частина вже після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Крім того, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що коли помер її батько почалася збройна агресія Російської Федерації проти України через що їй було боязно виїжджати з її місця проживання та залишати дитину без нагляду, не заслуговують на увагу та не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення, оскільки, як вказувала в позові позивач, вона пропустила строк на прийняття спадщини через те, що не мала інформації про смерть батька, у зв'язку з тим з позовною заявою звернулась до суду лише майже чотири роки у квітні 2018 року та із значним пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

-4-

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування немає.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.