ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Херсон

справа № 662/116/15-ц

провадження № 22-ц/819/939/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Радченко С.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Решетова В.В. від 15 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Новотроїцької селищної ради Херсонської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_8 , треті особи: приватне підприємство «Дом», ОСОБА_9 , Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсними рішень селищної ради, договорів оренди та усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи та остаточно просив визнати недійсними:

- рішення Новотроїцької селищної ради Херсонської області про передачу в оренду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельних ділянок площею 0,0012 га; 0,0019 га; 0,0017 га; 0,0021 га; 0,003 га та 0,0004 га, що входять до складу земельної ділянки площею 0,50 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у його користуванні;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 297 від 08 квітня 2004 року про надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, що передаються в оренду ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 07 червня 2004 року № 333 та від 16 жовтня 2004 року № 417 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки переданої в оренду ОСОБА_2 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 28 грудня 2004 року № 149 про надання дозволу на відкриття торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 , ОСОБА_15;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 414 від 09 листопада 2012 року в частині поновлення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_2 за № 52 від 21 грудня 2009 року;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 452 від 17 січня 2013 року про перегляд орендної плати в межах населених пунктів щодо земельної ділянки ОСОБА_2 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 28 березня 2014 року № 678 про перегляд розмірів орендної плати та внесення змін до договорів оренди, укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23 вересня 2014 року № 749 в частині пролонгації договорів оренди з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 08 квітня 2004 року № 295 про погодження на передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_4 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 391 від 02 жовтня 2012 року в частині поновлення договору оренди земельної ділянки за №53 від 08.11.2004 року;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 297 від 08 квітня 2004 року в частині надання дозволу на складання проектів відведення земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що передаються в оренду в частині надання дозволу, щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 , під розміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 437 від 16 листопада 2004 року в частині встановлення строку договору оренди земельної ділянки площею 17 кв. м у АДРЕСА_3 під розміщення кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1» приватного підприємця ОСОБА_11;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 23 вересня 2014 року № 749 про поновлення договору оренди в частині, що стосується земельної ділянки, наданої ОСОБА_4 ;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 414 від 09 листопада 2012 року в частині поновлення договору оренди земельної ділянки № 12 від 11 грудня 2009 року, від 13 травня 2011 року № 148 про надання дозволу ОСОБА_6 на складання технічної документації із землеустрою;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 210 від 13 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення із земель запасу селищної ради та встановлення строку оренди і розміру орендної плати;

-рішення Новотроїцької селищної ради № 553 від 25 липня 2005 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок несільськогосподарського призначення;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 28 грудня 2004 року № 152 про надання дозволу на відкриття магазину приватному підприємцю ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , рішення від 27 грудня 2005 року № 196 про надання ОСОБА_5 дозволу на продовження терміну на розміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-рішення Новотроїцької селищної ради від 28 грудня 2004 року № 149 про надання дозволу ОСОБА_3 на розміщення магазину « ОСОБА_12 »;

а також:

- визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених Новотроїцькою селищною радою Херсонської області:

із ОСОБА_13 за № 52 від 21 грудня 2009 року про оренду земельної ділянки площею 0,0012 га, розташовану по АДРЕСА_1 ;

із ОСОБА_3 за № 53 від 08 листопада 2004 року про оренду земельної ділянки площею 0,0019 га, розташовану по АДРЕСА_1 ;

із ОСОБА_4 за № 01 від 01 грудня 2004 року про оренду земельної ділянки площею 0,0017 га, розташовану по АДРЕСА_1 ;

із ОСОБА_5 за № 12 від 11 грудня 2009 року про оренду земельної ділянки площею 0,0021 га, розташовану по АДРЕСА_1 ;

із ОСОБА_6 за № 03040 від 01 жовтня 2012 року про оренду земельної ділянки площею 0,003 га, розташовану по АДРЕСА_1 ;

із ОСОБА_7 за № 60 від 21 жовтня 2005 року про оренду земельної ділянки площею 0,0004 га, розташовану по АДРЕСА_1 та додаткові угоди до них,

- визнати недійсними рішення селищної ради про пролонгацію та поновлення договорів оренди з відповідачами;

- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,50 га та готелем, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 знести тимчасові споруди, які зведені на належній йому земельній ділянці в порушення норм закону та перешкоджають доступу до готелю і комунікацій.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 10 грудня 1992 року між колективним сільськогосподарським підприємством «Мир» та приватним малим багатопрофільним підприємством «Дом», правонаступником якого є приватне підприємство «Дом» (далі - ПП «Дом»), було укладено договір купівлі-продажу готелю, розташованого по АДРЕСА_1 ; рішенням Новотроїцької селищної ради від 28 жовтня 1993 року земельну ділянку за вказаною адресою надано приватному малому багатопрофільному підприємству «Дом» у постійне користування, а рішенням від 19 листопада 1993 року за № 158 затверджено план зовнішніх меж землекористування готелю по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,50 га, у зв`язку із чим 21 лютого 1994 року приватне мале багатопрофільне підприємство «Дом» отримало державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Позивач вказував, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 вересня 2006 року визнано право власності на готель по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 , який, в свою чергу, 22 лютого 2007 року на підставі договору дарування подарував йому ( ОСОБА_1 ) зазначений об`єкт нерухомості.

Посилаючись на те, що разом із указаним об`єктом нерухомості до нього перейшло право постійного користування земельною ділянкою в межах, визначених приватному малому багатопрофільному підприємству «Дом» у розмірі 0,50 га, проте Новотроїцька селищна рада із частини земельної ділянки площею 0,50 га, що знаходиться в його користуванні, безпідставно виділила земельні ділянки відповідачам, на яких останні розмістили тимчасові споруди та створюють йому перешкоди в користуванні як земельною ділянкою, так і нерухомістю, ОСОБА_1 просив задовольнити позов.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Новотроіцької селищної ради Херсонської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , правонаступника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишено без розгляду за клопотанням представника позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити зазначені позовні вимоги. При цьому перелічи позовні вимоги, апелянт в частині вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2 235,1 кв.м..

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, не врахував вказівку суду касаційної інстанції, щодо перевірки підстав для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Висновки суду про не доведення права позивача на земельну ділянку не ґрунтуються на нормах земельного законодавства та наданим у справі доказам. Суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що наявність Державного акту від 21.02.1994 року безпідставно скасованого рішенням сесії селищної ради від 06.12.2005 року є як підтвердженням меж земельної ділянки так і унеможливлював надання в 2004 року в оренду земельні ділянки відповідачам.

Поза увагою суду першої інстанції залишилися наведені позивачем обставини щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, які є по своїй суті негаторним позовом, строк позовної давності до яких в силу триваючого правопорушення, не може бути застосований.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гончаров М.В., який діє від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 її доводи не визнав, рішення суду вважає законним а обґрунтованим. Посилається на те, що у позивача не виникло право користування земельною ділянкою площею 0,50 га. Набуття відповідачами права оренди земельних ділянок відбулося майже за три роки до набуття позивачем права власності на нерухоме майно. Наявність рішення селищної ради від 07.11.2007 року про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,22356 га для розміщення та обслуговування готелю свідчить про його обізнаність щодо виниклих орендних правовідносин між селищною радою та відповідачами.

Заслухавши доповідача, представника позивача, представника відповідачів - фізичних осіб, представника селищної ради, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів своє право на земельну ділянку , її розмір, форму та конфігурацію, а отже у суду не має підстав для висновку про порушення його прав, як землекористувача. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в супереч ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів та не доведено обставин, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні готелем та незаконно займають відповідні земельні ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що:

Право власності на об`єкт нерухомого майна - готель по АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі рішення Новотроїцької районної Ради народних депутатів Херсонської області за № 85/3 від 06 березня 1984 року /а. с. 25-26, 40 інвентарної справи/.

Рішенням Новотроїцької селищної Ради народних депутатів Херсонської області від 20 травня 1993 року за № 159, у зв`язку з купівлею-продажем будівлі готелю, переоформлено земельну ділянку площею 0,49 га по АДРЕСА_4 на приватне мале багатопрофільне підприємство «Дом».

Рішенням селищної Ради народних депутатів від 19 листопада 1993 року за №158 затверджено план зовнішніх меж землекористування готелю приватного малого багато профільного підприємства «Дом», площею 0,50 га /а. с. 11 - 12/.

На підставі рішення Новотроїцької селищної Ради народних депутатів за № 89 від 28 жовтня 1993 року приватному малому багатопрофільному підприємству «Дом», 21 лютого 1994 року видано Державний акт серії ХС на право постійного користування землею 0,50 га в межах, згідно з планом землекористування. Державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів за №38 /а. с. 13-14 т.1/.

Рішенням Новотроїцької селищної ради від 06 грудня 2005 року № 623 припинено право постійного користування приватного малого багатопрофільного підприємства «Дом» земельною ділянкою площею 5008 кв. м в смт Новотроїцьке (під будівлею готелю) та визнано таким, що втратив силу з 06 грудня 2005 року Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий 21 лютого 1994 року ХС б/н, на земельну ділянку площею 0,50 га в АДРЕСА_1 /а. с. 360, т. 1/.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 вересня 2006 року право власності на готель, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_9 ..

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 грудня 2006 року за ОСОБА_9 визнано право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,50 га, посвідчену державним актом серії ХС, виданий 21.02.1994 року Новотроїцькою селищною радою /а. с. 247, т. 1/.

Рішеннями Новотроїцької селищної ради за № 295 від 08 квітня 2004 року, № 333 від 07 червня 2004 року, № 149 від 28 грудня 2004 року, № 297 від 08 квітня 2004 року, № 152 від 28 грудня 2004 року надано дозволи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на складання проектів відведення земельних ділянок несільськогосподарського призначення під розміщення тимчасових торгівельних кіосків по АДРЕСА_1 та дозволи на відкриття торгівельних кіосків по АДРЕСА_1 а. с. 84, 86 - 87, 106, 118, т. 1/.

Згідно до договору оренди землі від 19 жовтня 2004 року та додаткових угод від 30 травня 2005 року, 27 грудня 2009 року, 18 грудня 2012 року, 14 лютого 2013 року, 04 квітня 2014 року, 20 жовтня 2014 року, укладених між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_2 останньому надана в оренду земельна ділянка площею 12 кв. м (0,0012 га) із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для розміщення тимчасового кіоску та продовжено термін дії договору оренди /а. с. 88 - 98, т. 1/.

Відповідно до договору оренди землі від 10 вересня 2004 року та додаткової угоди від 20 жовтня 2014 року, укладених між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_3 останньому надана в оренду земельна ділянка площею 19,25 кв. м (0,0019 га) із земель комунальної власності по АДРЕСА_5 для розміщення тимчасового магазину та продовжено термін дії договору оренди /а. с. 108-112, т. 1/.

20 жовтня 2004 року між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, загальною площею 21,0 кв. м (0,0021 га) із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для розміщення тимчасового магазину, рішенням виконавчого комітету за № 196 від 27 грудня 2005 року надано дозвіл на розміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а додатковими угодами до договору оренди від 23 вересня 2014 року та від 20 жовтня 2014 року продовжено термін дії договору оренди на 10 років /а. с. 113, 117, т. 1/.

Згідно договору оренди землі, укладеного між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_4 від 08 листопада 2004 року, та додатковими угодами від 19 листопада 2014 року та рішенням № 749 від 23 вересня 2014 року, останньому надано в оренду земельну ділянку площею 0,0017 га із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для обслуговування кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщення тимчасового магазину, поновлено договір оренди та продовжено строк дії договору до 2024 року /а. с. 80-85, т. 1/.

22 лютого 2007 року між ОСОБА_9 , як дарувальником, та ОСОБА_1 , як обдарованим, було укладено нотаріально посвідчений договір дарування, за умовами якого даруватель подарував належний йому на праві приватної власності готель за АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2235,1 кв. м, складається з: готель літ. «А», б/блоки, тамбур літ. «а», тераса літ. «а1», котельна літ. «Б», мостіння І, огорожа № 1 /а. с. 9 т.1 /.

Право власності ОСОБА_1 на зазначений об`єкт нерухомості зареєстровано 06 березня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а. с. 10 т.1/.

На відміну від норм статті 30 ЗК УРСР (1991 року), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення сторонами договору дарування готелю - 22 лютого 2007 року) визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

У пункті 2 договору дарування зазначено, що готель розташований на земельній ділянці 2 235, 1 кв.м. / т.1 а.с.9/.

При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у даній справі, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно із цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15, 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16 та 12 жовтня 2016 року в справі № 6-2225цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Отже висновок суду першої інстанції, що позивач не довів своє право на земельну ділянку, її розмір, не ґрунтуються на нормах матеріального права в частині земельної ділянки площею 0,2235 га.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем форми та конфігурації земельної ділянки також не відповідають обставинам справи, матеріалам інвентарної та реєстраційної справ на готель по АДРЕСА_1 , які були досліджені судом апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апеляційної скарги.

Так, матеріали архівної інвентарної справи р№45 на готель по АДРЕСА_6 та матеріали реєстраційної справи №17918302 на готель по АДРЕСА_7 містять неодноразове посилання на розмір земельної ділянки 2 235, 1 м. кв. в тому числі в оригіналах довідок Новотроїцької селищної ради від 17.01.2006 року за №2702 та від 21.02.2007 року за №1446 за підписом спеціаліста землевпорядника з посиланням «згідно рішення сесії ( виконкому селищної ради) №16 від 26.02.1998 року» /а.і.с. 40,42/.

Надана представником селищної ради, суду апеляційної інстанції, копія цього рішення не містить інформації щодо земельної ділянки за зазначеною адресою. Разом з тим, вищенаведені справи містять інформацію щодо розміру земельної ділянки з 2006 року по 2007 рік , а саме: схему підрахунку площі земельної ділянки 2235,1 кв.м. від 21.02.2007 року (а.і.с.43, 13), інформацію від 21.02.2007 року щодо обміру земельної ділянки у присутності землевпорядника сільської ради ОСОБА_14 , в якій зазначено що при проведені обміру земельної ділянки, її фактична площа складає 2 235,1 кв.м. /а.і.с.48/, схематичний план від 21.02.2007 року земельної ділянки площею 2 235.1 кв.м. з зазначенням розмірів меж земельної ділянки /а.і.с.3/. Наведена інформація, яка була отримана за участю представника сільської ради, землевпорядника, свідчить про наявність форми та конфігурації земельної ділянки, що представником селищної ради не спростовано.

Також, вищенаведені з архівній інвентарній справі документи свідчать про те, що фактична площа земельної ділянки в 2005 році відповідно до акту поточних змін техніка БТІ була 2 522. 3 кв.м. /а.і.с.39/ та останній рекомендував звернутися в селищну раду для зазначення точних меж землекористування (а.і.с. 29). Отже, вищенаведені документи за 2007 рік свідчать, що за участю представника сільської ради, землевпорядника, межі землекористування визначені на земельну ділянку площею 2 235,1 кв.м.

Висновком № 42 від 22 квітня 2016 року судової земельно-технічної експертизи встановлено, що торгівельні об`єкти, що належать ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташовані в межах земельної ділянки площею 2235,1 кв. м з боку фасадної межі по АДРЕСА_1 займають площу 99,4 кв. м), та перешкоджають власнику готелю користуватися земельною ділянкою в повному обсязі в розмірі 2235,1 кв. м (фактично в користуванні позивача знаходиться земельна ділянка площею 2135,7 кв. м) та встановити огорожу по лінії фасадної межі для забезпечення безпеки тимчасового проживаючих в готелі та виключення несанкціонованого доступу до будівель і споруд готелю, здійснювати безперешкодний доступ до огорожі, встановленої на лінії лівої бокової межі для її обслуговування та ремонту, здійснити реконструкцію готелю з метою приведення його у відповідність до вимог ДБН В.2.2-20:2008 «Готелі» /а. с. 26-60, т. 2/.

Суд першої інстанції, зазначивши про критичне відношення до висновків судової земельно-технічної експертизи від 01.04.2016 року №42 внаслідок відсутності у експерта компетенції визначення меж, форм, конфігурації та виділення земельної ділянки в натурі, не звернув увагу, що межі, форма і конфігурація земельної ділянки , участь у визначенні якої здійснена землевпорядником селищної ради, наведені в матеріалах інвентарної справи/ а.і.с.3,48/ та експертом не вирішувалося питання виділення земельної ділянки в натурі, також не визначалися межі земельної ділянки, її форма та конфігурація, оскільки ним використані вихідні дані по спірній земельній ділянці з матеріалів, зазначених експертом у переліку документів, наданих на дослідження /т.2 а.с.30 зв.с./.

Заперечуючи проти задоволення позову в суді першої інстанції, відповідачі просили застосувати строк позовної давності та, зокрема, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що він відкрито та безперервно з 2004 року на підставі договору оренди землі користується земельною ділянкою площею 12 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 , а у грудні 2004 року на цій земельній ділянці ним було розміщено торгівельний кіоск, а тому ОСОБА_2 вважав, що саме з дати отримання у власність готелю (22 лютого 2007 року) позивачу було відомо про порушення його прав і саме з цього часу почав спливати термін позовної давності /а. с. 36-37/.

Зазначене також свідчить про визнання відповідачами розташування належних ним тимчасових споруд (кіосків) на земельній ділянці 0,02235 га.

Не реалізація позивачем рішення Новотроїцької селищної ради від 07.11.2007 року №330 про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,2235 га в АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування готелю не є підставою для відсутності у позивача, як власника нерухомого майна права на земельну ділянку, оскільки інше суперечило б вищенаведеному обґрунтуванню вимог ст. 120 ЗК України.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачами, що рішеннями Новотроїцької селищної ради за № 295 від 08.04.2004 року, № 333 від 07.06.2004 року, № 149 від 28.12.2004 року, № 297 від 08.04.2004 року, № 152 від 28.12.2004 року надано дозвіл ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на складання проектів відведення земельних ділянок несільськогосподарського призначення під розміщення тимчасових торгівельних кіосків по АДРЕСА_1 та дозвіл на відкриття торгівельних кіосків по АДРЕСА_1 /а.с. 84, 86 - 87, 106, 118, т.1/.

Згідно до договору оренди землі від 19 жовтня 2004 року та додаткових угод від 30.05.2005 року, 27.12.2009 року, 18.12.2012 року, 14.02.2013 року, 04.04.2014 року, 20.10.2014 року, укладених між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_2 останньому надана в оренду земельна ділянка площею 12 м.кв. (0,0012 га.) із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для розміщення тимчасового кіоску та продовжено термін дії договору оренди /а.с. 88 - 98 т.1/.

Відповідно до договору оренди землі від 10.09.2004 року та додаткової угоди від 20.10.2014 року, укладених між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_3 останньому надана в оренду земельна ділянка площею 19, 25 кв.м. (0,0019 га.) із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для розміщення тимчасового магазину та продовжено термін дії договору оренди /а.с. 108 - 112 т. 1/.

20 жовтня 2004 року між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, загальною площею 21,0 кв.м (0,0021 га.) із земель комунальної власності по АДРЕСА_1 для розміщення тимчасового магазину, рішенням виконавчого комітету за № 196 від 27.12.2005 року надано дозвіл на розміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а додатковими угодами до договору оренди від 23.09.2014 року та від 20.10.2014 року продовжено термін дії договору оренди на 10 років /а.с. 113, 117 т.1/.

Згідно договору оренди землі, укладеного між Новотроїцькою селищною радою та ОСОБА_4 від 08 листопада 2004 року, та додатковими угодами від 19.11.2014 року та рішенням № 749 від 23.09.2014 року, останньому надано в оренду земельну ділянку площею 0,0017 га. із земель комунальної власності по АДРЕСА_6 для обслуговування кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщення тимчасового магазину, поновлено договір оренди та продовжено строк дії договору до 2024 року /а.с. 80 - 85 т.1/.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що передача земельних ділянок в оренду відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 здійснена Новотроїцькою селищною радою не із земель комунальної власності, а із земельної ділянки, що перебувала в постійному користуванні Приватного малого багатопрофільного підприємства «Дом» з 1994 року і питання щодо вилучення зазначеної земельної ділянки селищною радою не вирішувалося.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року (з послідуючими змінами) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Офіційне тлумачення положень статті 25 надано в Рішенні Конституційного Суду № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийнятті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України та законами України.

Прийняття Новотроїцькою селищною радою 06 грудня 2005 року за № 623 рішення про припинення права постійного користування землею Приватного малого багатопрофільного підприємства «Дом» на земельну ділянку площею 5008 м.кв. в смт. Новотроїцьке, під будівлею готелю, з підстав передбачених п. «д» ст. 141 ЗК України (систематична несплата земельного податку або орендної плати), здійснено органом місцевого самоврядування в порушення повноважень та у спосіб, що суперечить Закону та Конституції України, оскільки право власності підприємства на об`єкт нерухомості - готель, підтверджується договором купівлі - продажу, а право користування земельною ділянкою Державним актом на право постійного користування, дійсність яких в установленому законом порядку не оспорена /а.с. 360 т.1/.

Окрім того, чинним рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 грудня 2006 року за ОСОБА_9 визнано право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,50 га /а.с. 247 т.1/.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про підтвердження того факту, що право на оренду земельних ділянок відповідачів набуто відповідно до ЗК України, з дотриманням процедур та порядку визначення меж орендованих земельних ділянок.

Разом з тим, відповідачами подана заява про застосування строку позовної давності.

За положеннями статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про розташування тимчасових споруд, належних відповідачам, на спірній земельній ділянці. Про зазначене свідчить його звернення щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою на земельну ділянку в АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування готелю в 2007 році; надання дозволу на приватизацію земельної ділянки за зазначеною адресою у 2010, 2011 роках; отримана позивачем відповідь селищного голови від 26.04.2010 року в якій повідомляється про наявність на вказаній земельній ділянці інших власників нерухомого майна та тимчасових споруд з орендованими земельними ділянками по договорам оренди, які пройшли державну реєстрацію в ДЗК. А отже позивач мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення його прав до звернення до суду з відповідним позовом; та позивачу можливо було встановити наявність підстав для усунення порушення відповідачами його прав користуватися спірною земельною ділянкою з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав у разі не доведення протилежного.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього ( ч.3 п.11).

З урахуванням вищенаведеного у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень селищної ради, договорів оренди слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Натомість, до позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( стаття 256 ЦК України). Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Аналіз статті 391 ЦК України свідчить, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Висновком судової експертизи доведено, що розташування тимчасових споруд відповідачів перешкоджає повноцінному використанню позивачем належному йому на праві власності готелю, оскільки обмежує доступ до нього та його технічне обслуговування і інше відповідачами не доведено.

Проте, оскільки задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2235, 1 кв.м, шляхом зобов`язання відповідачів- фізичних осіб, знести тимчасові споруди, які розташовані на спірній земельній ділянці надасть доступ до комунікацій та готелю у тому числі з метою проведення ремонту і іншим шляхом вони не перешкоджають у користуванні готелем, а отже задоволена частина позовних вимог поглинає собою вимогу щодо усунення перешкод у користуванні готелем.

Таким чином, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та готелем з урахуванням вищенаведеного обґрунтування підлягають задоволенню частково.

Доводи та прохальна частина апеляційної скарги не містять вимог щодо позовних вимог заявлених до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_8 , а тому колегія суддів, в силу принципу диспозитивності сторін, їм правової оцінки не надає.

За викладених обставин рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 2235,1 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знести тимчасові споруди, які зведені на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . В іншій частині позовної вимоги про усунення перешкод - відмовити.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 120 ЗК України, ст.ст. 367,374, 376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15 березня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 2235,1 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знести тимчасові споруди, які зведені на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . В іншій частині позовної вимоги про усунення перешкод - відмовити.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: С.В. Радченко

Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року

Суддя І.В. Склярська