Справа № 199/8368/18
(2/199/1351/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Помінова О.В.,

за участі представника відповідача - адвоката Лагутіна Д.М.,

за участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Босенка ОСОБА_3 .М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» про визнання незаконною державну реєстрацію права власності та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування, з урахуванням заяви про зміну підстави позову від 11.04.2019, посилаючись на те, що 03.10.2018 державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна (третя особа-2) прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43328040 від 03.10.2018 та змінив власника нерухомого майна - в житловому будинку літ.А-9 на І поверсі нежитлове приміщення № 108 поз. АДРЕСА_1 , загальною площею -8,7 кв.м., ганок літ.А, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 108 право власності, яке належало (до внесення змін) ОСОБА_4 (позивач) на Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (відповідач).Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.10.2018 реєстрація права власності за відповідачем відбулась на підставі Іпотечного договору №РМ-8МЕ301/067/2007 виданого 13.03.2007, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик О.С.; Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № РМ-8МЕ301/067/2007 від 13.03.2007 за реєстровим №1-3-109, серія та номер 1684 виданий 09.08.2018, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О.; Звіт про оцінку майна, серія та номер: пароль пошуку: НОМЕР_1 , виданий 10.08.2018, видавник: ФОП ОСОБА_6 ; Газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», серія та номер: 162 НОМЕР_2 6278), виданий 31.08.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф», на Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

При зверненні до суду із вказаним позовом, позивач вказує, що державна реєстрація права власності незаконна та рішення державного реєстратора підлягає скасуванню з огляду на наступне.

13.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 (третя особа-1) укладено кредитний договір №СМ-SМЕ301/067/2007, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає кредит для придбання нерухомого майна у сумі 60000 доларів США, з фіксованим відсотком 6,0% річних та плаваючою процентною ставкою FIDR зі строком повернення його до 13.03.2017.

13.03.2007 в якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено іпотечний договір № РМ-SМЕ 301/067/2007, за яким позивачем було надано в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 58,7 кв.м., АДРЕСА_3 , що належало їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.02.2007 приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. за реєстровим №790.

25.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого останньому було відступлене право грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за укладеними банком кредитними договорами. Згідно додатку №1 до договору факторингу від 25.12.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступлене право вимоги за укладеним договором із ОСОБА_5 (третя особа-1) із зазначенням кредитної заборгованості у сумі 18947,74 доларів США, як заборгованості за кредитом та 1438,05 доларів США, як заборгованості за відсотками. Розмір фінансування фактором за вказаним договором склав 136762 грн. 79 коп.

09.08.2018 між ТОВ ««ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір факторингу № 09/08/18 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № РМ- SМЕ301/067/2007 (майнова порука), відповідно до яких ТОВ «АНСУ» набуло права первісного кредитора за договором іпотеки на вищевказане нерухоме майно.

На переконання позивача, умовами договору іпотеки сторони вирішили питання можливого способу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та визначили порядок, яким регулюється звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб, а саме: іпотекодержатель від свого імені має право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Будь-яких інших способів щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке забезпечено іпотекою сторони не визначили.

Позивач вказує, що при укладанні договору іпотеки сторони також не погоджували та не встановлювали порядок щодо звернення стягнення у позасудовий спосіб на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Посилання на такі умови, або застереження у Договорі іпотеки № РМ-8МЕ 301/067/2007 (майнова порука) відсутні.

Таким чином, на переконання позивача, договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки від імені іпотекодержателя на підставі договору купівлі - продажу не є окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідним застереженням, яке дорівнюється до такого договору в розумінні ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Позивач переконана, що оскільки договір іпотеки не містить відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання та сторонами не було укладено окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, правові наслідки якого передбачають передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, то у відповідача не було правової підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки передбаченої статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, у разі існування заборгованості позивача перед відповідачем за основним зобов`язанням, тобто невиконання чи неналежного виконання основного зобов`язання іпотекодавцем, відповідач на підставі документів первинної бухгалтерської документації, мав би скласти аналітичне відображення результату здійснених раніше дій (подій) , що виникали між позизачем та відповідачем, тобто скласти розрахунок заборгованості, яка на думку відповідача виникла, або надати документальне підтвердження існуючої заборгованості у відповідності до умов Договору іпотеки, зокрема до пункту 6.1 статті 6 Договору іпотеки.

Позивач стверджує, що підтвердження невиконання чи неналежного виконання основного зобов`язання іпотекодавцем перед іпотекодержателем відповідач не надав та матеріали справи не містять будь-яких даних про існуючу заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «АНСУ» на день прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, що може бути підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

На переконання позивача, проаналізував зміст договору іпотеки та взявши до уваги відсутність переконливих доказів підтвердження існуючої заборгованості позивача перед відповідачем у відповідності до умов Договору іпотеки, зокрема до пункту 6.1 статті 6 Договору іпотеки, можна дійти висновку, що вимоги позивача в частині відсутності у відповідача правової підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно є переконливими і доведеними.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначила, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про надання ОСОБА_4 згоди на таке відчуження, тобто, на переконання позивача, можна дійти до висновку про неможливість звернення стягнення шляхом відчуження вказаного нерухомого майна, незалежно від суб`єкта, який здійснює таке стягнення, оскільки позивач, як власник, не надавав своєї згоди на те. До того ж відповідач, звернувшись до державного реєстратора з заявою в позасудовий спосіб звернути стягнення на нерухоме майно шляхом прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем, порушив пункти 6.3, 6.4., 6.4.1. договору іпотеки, вимоги статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Також позивач вказує, що документи реєстраційної справи №101 не містять переконливих доказів, що позивач отримав належним чином заяву-вимогу, яка б підтверджувала завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Державна реєстрація за ТОВ «АНСУ» права власності на предмет іпотеки за неподання для цього передбачених пунктом 61 Порядку документів, проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 18 та 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому рішення державного реєстратора, індексний номер: 43328040 від 03.10.2018 про реєстрацію права власності є незаконним.

На переконання позивача, вказані обставини дають підстави дійти обґрунтованого висновку, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем була проведена в порушення вимог договору про іпотеку та вимог чинного законодавства, зокрема статтями 35, 37 Закону України «Про іпотеку, статтями 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Предмет позову становить позовна вимога про визнання незаконною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення АДРЕСА_3 за ТОВ «АНСУ» та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43328040 від 03.10.2018 щодо державної реєстрації права власності ТОВ «АНСУ» на нежитлове приміщення в житловому будинку літ.А-9 на І поверсі нежитлове приміщення №108 поз. АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м., ганок літ.А, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 приміщення 108.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву до подання позивачем заяви про зміну підстав позову, відповідач зазначив, що 13.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № СМ-SМЕ301/067/2007, за умовами якого банк надав, а позичальник отримав кредит для придбання нерухомого майна у сумі 60 000,00 доларів США, з фіксованим відсотком 6,0% річних та плаваючою процентною ставкою FIDR, зі строком його остаточного повернення до 13.03.2017.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки (майнова порука) № РМ-SМЕ301/067/2007, посвідчений 13.03.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С., зареєстрований в державному реєстрі за № 1-3-109. Предметом іпотеки за цим договором було нежиле приміщення загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до положень ст. 6 договору іпотеки іпотекодержатель може за рахунок предмета іпотеки задовольнити свої вимоги, в тому числі шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки. В силу ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» таке застереження в іпотечному договорі прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

25.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, за умовами якого останньому відступлено право грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за укладеними банком кредитними договорами.

Згідно додатку №1 до договору факторингу від 25.12.2014 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступлено право вимоги за укладеним кредитним договором №СМ-SМЕ301/067/2007 від 13.03.2007 із ОСОБА_5

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016 року по цивільній справі 199/3528/16-ц було частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на його користь стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість по кредитному договору № СМ-SМЕ301/067/2007 від 13.03.2007 року станом на 25.08.2015 року у сумі 20 385,79 доларів США (екв. 450 322 грн. 10 коп.), у тому числі, 18 947,74 доларів США заборгованості по кредиту, 1 438,05 доларів США заборгованості по відсоткам.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016 року змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 450 320 грн. 06 коп. заборгованості за кредитним договором, у тому числі, 418 553 грн. 68 коп. заборгованості за кредитом та 31 766 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6 754 грн. 80 коп. на повернення судових витрат.

Рішення апеляційного суду не оскаржувалось та набрало законної сили з моменту його проголошення.

09.08.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) та ТОВ «АНСУ» (фактор) було укладено договір факторингу №09/08/18. За умовами цього договору клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги за кредитним договором № СМ-SМЕ301/067/2007 від 13.03.2007 року. Факт відступлення прав грошової вимоги підтверджується актом приймання-передачі документації від 09.08.2018 року.

Також 09.08.2018 між NJD «ОТП Факторинг Україна» (первісний іпотекодержатель) та NJD «АНСУ» (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № РМ-SМЕ301/067/2007, посвідченого13/03/2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3-109. Договір про відступлення права вимоги було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. та зареєстровано реєстрі за № 1684. За умовами цього договору, первісний іпотекодержатель передав? а новий іпотекодержатель прийняв всю сукупність прав за вищевказаним договором іпотеки, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета іпотеки.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, 12.08.2018 відповідачем було направлено позивачам повідомлення про заміну кредитора та іпотеко держателя та у зв`язку з невиконанням боржником основного зобов`язання за кредитним договором, 15.08.2018 ТОВ «АНСУ» у відповідності до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направило боржнику та майновому поручителю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначило, що у випадку невиконання боржником грошового зобов`язання в тридцятиденний строк, ТОВ «АНСУ» буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Вимогу про усунення порушення позивачі отримали 28.08.2018, що підтверджується поштовими повідомленнями, також відповідачем було опубліковано вищевказану вимогу в газеті «Урядовий кур`єр», а саме у виданні № 162 від 31.08.2018 року.

03.10.2018 у зв`язку з невиконанням боржником основного зобов`язання за кредитним договором, керуючись положеннями статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «АНСУ» зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису про право власності:28218791.

Відповідач у своєму відзиві звернув увагу суду на те, що ним було надано нотаріусу копії письмових вимог про усунення порушень, надісланих боржнику та іпотекодавцю, докази направлення цих вимог, а також поштові повідомлення про отримання вказаними особами 28.08.2018 цих вимог, а оскільки державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проводилась 03.10.2018, то вказані поштові повідомлення є документами, які підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання письмових вимог іпотеокодацем та боржником. На переконання відповідача, він надав нотаріусу всі необхідні документи для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії та в свою чергу, нотаріус здійснив державну реєстрацію права власності у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Босенко М.М. заперечував проти задоволення позову.

В письмових поясненнях та запереченнях на заяву про зміну підстави позову зазначив, що Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було направлено до суду копії матеріалів реєстраційної справи №101 та як вбачається з матеріалів вказаної реєстраційної справи, нотаріусом помилково не було долучено до реєстраційної справи поштові повідомлення про отримання боржником та майновим поручителем майнової вимоги, що не може однозначно свідчити про не направлення цієї вимоги. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться наступні докази: копії описів вкладення до цінних листів, копії фіскальних чеків копії накладних, копії поштових повідомлень, що беззаперечно, на переконання представника, підтверджують факт отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги про усунення порушення від 15.08.2018 №4241, а тому відповідачем жодним чином не було порушено законних прав та інтересів позивача, що унеможливлює задоволення позову по даній справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду від 06.12.2018 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (вул. Фізкультури, 28-Д, м. Київ, 04210, код. ) до участі у даній цивільній справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «АНСУ»;

судом за заявою учасника справи про забезпечення доказів шляхом їх витребування забезпечені докази:

- ухвалою від 06.12.2018 (а.с. 91) витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Ю.О. ( АДРЕСА_5 ) засвідчені копії документів та реєстраційної справи, на підставі яких було прийнято рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43328040 від 03.10.2018 та було змінено власника нерухомого майна в житловому будинку літ. А-9 на 1 поверсі нежитлового приміщення №108 поз. 1-9 загальною площею 58,7 кв.м, ганок літ. А, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 приміщення 108, право власності на яке належало ОСОБА_4 , на Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

- ухвалою від 19.02.2019 (а.с. 147) витребувано від Департаменту державної реєстрації та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56) засвідчені копії документів та реєстраційної справи, на підставі яких було прийнято рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43328040 від 03.10.2018 та було змінено власника нерухомого майна в житловому будинку літ. А-9 на 1 поверсі нежитлового приміщення №108 поз. 1-9 загальною площею 58,7 кв.м, ганок літ. А, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на яке належало ОСОБА_4 , на Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

Дослідив докази, надані суду в порядку ст.ст. 76 80, 81 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом на підставі кредитного договору, 13.03.2007 ОСОБА_5 (третя особа-1) уклав з ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») кредитний договір №СМ-SМЕ301/067/2007, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає кредит для придбання нерухомого майна у сумі 60 000 доларів США, з фіксованим відсотком 6,0% річних та плаваючою процентною ставкою FIDR зі строком повернення його до 13.03.2017 (а.с. 25-30, Том 1).

13.03.2007 в якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між позивачем ( ОСОБА_4 ) та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») було укладено іпотечний договір № РМ-SМЕ301/067/2007, за яким позивачем було надано в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 58,7 кв.м., АДРЕСА_3 , що належало їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.02.2007 приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. за реєстровим №790 (а.с.31-32, 51-54 Том 1).

25.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого останньому було відступлене право грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за укладеними банком кредитними договорами. Згідно додатку №1 до договору факторингу від 25.12.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступлене право вимоги за укладеним договором із ОСОБА_5 (третя особа-1) із зазначенням кредитної заборгованості у сумі 18947,74 доларів США, як заборгованості за кредитом та 1438,05 доларів США, як заборгованості за відсотками. Розмір фінансування фактором за вказаним договором склав 136 762 грн. 79 коп.

Укладаючи договір іпотеки, сторони за ним погодили шляхи позасудового врегулювання, які має право самостійно обрати Іпотекодержатель (стаття 6 зазначеного договору /а.с. 52-53/).

Як встановлено судом на підставі судового рішення, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016, ухваленого в заочному порядку, стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 13.03.2007 року №СМ-SМЕ301/067/2007 в розмірі 20385,79 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 450322,10 грн.,що складається з: кредиту в розмірі 18947,74 долари США; несплачених відсотків в розмірі 1438,05 доларів США.; а також витрати по сплаті судового збору в сумі 6754,98 грн. Вказане рішення змінене рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 450320 грн. 06 коп. заборгованості за кредитним договором , в тому числі 418553 грн. 68 коп. заборгованості за кредитом та 31766 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6754 грн. 80 коп. на повернення судових витрат (а.с.63-64, Том 1).

09.08.2018 між ТОВ ««ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір факторингу № 09/08/18 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № РМ- SМЕ301/067/2007 (майнова порука), відповідно до яких ТОВ «АНСУ» набуло права первісного кредитора за договором іпотеки на вищевказане нерухоме майно (а.с.66-70, Том 1).

03.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ «АНСУ» на предмет іпотеки: нежиле приміщення, загальною площею 58,7 кв.м., АДРЕСА_6 в АДРЕСА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43328040 від 03.10.2018 15:43:50, номер запису про право власності: 28218791 від 03.10.2018 12:09:33 (а.с.78, Том 1).

Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності та із обов`язку виконання зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами.

Розв`язуючи спір, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Втім, зобов`язання з боку третьої особи-1 ( ОСОБА_5 .) за кредитним договором №СМ-SМЕ301/067/2007 від 13.03.2007 не виконано; рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016, змінене рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за зазначеним кредитним договором в розмірі 450 320,81 грн. також не виконано (а.с.18-19, 20-24, Том 1).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 35 даного Закону в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

За змістом іпотечного договору (п. 6.2) іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин:

-несплати боржником іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі;

-порушення іпотекодавцем будь-якого із їх зобов`язань за ст. 5 цього договору;

-інших обставин, передбачених чинним законодавством.

У позасудовому порядку право власності на предмет іпотеки набувається за наявності таких обставин (пункти 6.2, 6.4.1 договору іпотеки):

-надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю письмового повідомлення про: порушення обов`язків; вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки;

-сплив тридцятиденного строку;

-залишення іпотекодавцем протягом цього строку зобов`язань, передбачених у повідомленні, невиконаними;

-іпотекодержателем направлено вимогу про передачу предмета іпотеки іпотекодавцю;

-право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні.

Тобто передача іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки є умовою звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як встановлено судом, відповідачем надано до матеріалів цивільної справи вимогу про усунення порушення від 18.08.2018 № 4241, описи цінних листів та рекомендовані поштові відправлення на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , висновок про вартість об`єкта оцінки станом на 10.08.2018 (в копіях) (а.с.71-74, 75), втім, щодо наявності/відсутності повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, про відсутність якого наголошувала позивач, та про наявність якого при поданні документів нотаріусу наголошував відповідач, то судом були витребувані з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради завірені копії документів, передані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. відносно реєстраційних дій від 03.10.2018 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення №108 (реєстраційна справа №101), згідно яких письмова вимога про усунення порушення, яка мала бути надіслана іпотекодавцю та боржнику в силу ст. 35 Закону України «Про іпотеку», відсутня, та суду з боку відповідача не було надано доказів на спростування доводів позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Суд не погоджується зі слушністю доводів позивача щодо того, що у відповідача відсутні правові підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки такі підстави чітко визначені та передбачені п. 6.4.2. іпотечного договору №PM-SME301/067/2007 та погоджені сторонами при його укладанні та підписанні, як і залишає поза увагою твердження щодо того, що матеріали справи не містять будь-яких даних про існуючу заборгованість ОСОБА_4 , оскільки такі твердження спростовуються рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016, зміненим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором СМ-SМЕ301/067/2007 від 13.03.2007 в розмірі 450 320,81 грн., який в свою чергу був забезпечений іпотечним договором №PM-SME301/067/2007 від 13.03.2007, укладеним між ОСОБА_4 та кредитором за вищевказаним кредитним договором.

Іншого розрахунку заборгованості позивачем надано суду не було.

В той же час суд погоджується з твердженнями позивача щодо порушення порядку здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем та приходить до висновку про порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в матеріалах реєстраційної справи №101 відсутні відомості про направлення та отримання позивачем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною умовою і повинна погоджуватися з власником майна.

Доказів, що державному реєстратору надавалися документи, які долучив відповідач до матеріалів цивільної справи, а саме: вимогу про усунення порушення від 18.08.2018 № 4241, описи цінних листів та рекомендовані поштові відправлення на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , висновок про вартість об`єкта оцінки станом на 10.08.2018 , останнім не надано, а самі матеріали реєстраційної справи вказують на їх відсутність.

З огляду на вищенаведене з метою поновлення порушених прав позивача (ч. 1 ст. 2 ЦПК України) позов підлягає задоволенню у спосіб, обраний позивачем.

Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (п. 1 ч. 2 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 13, 19, 34, 76 80, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» про визнання незаконною державну реєстрацію права власності та скасування рішення державного реєстратора задовольнити повністю.

Визнати незаконною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення АДРЕСА_3 за Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43328040 від 03.10.2018 щодо державної реєстрації права власності ТОВ «АНСУ» на нежитлове приміщення в житловому будинку літ.А-9 на І поверсі нежитлове приміщення №108 поз. 1-9, загальною площею 58,7 кв.м., ганок літ. А, розташоване за адресою : АДРЕСА_2 приміщення 108.

Дата складення повного судового рішення 20.05.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї