КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1768/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретарів судового засідання Дроздової Ж.В., Голопапи Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Житомирській області на рішення Дарницького районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Даниленка О.В. 10 липня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Служби автомобільних доріг у Житомирській області про стягнення компенсації за завдану матеріальну та моральну шкоду,-

встановив:

В червні 2016 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, та просили ухвалити рішення, яким:

1. Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України та ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" солідарно на користь ОСОБА_4 44875,24 грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду у розмірі 642 розмірів мінімальних заробітних плат на час ухвалення рішення.

2. Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України та ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" солідарно на користь ОСОБА_2 318329,44 грн.

3. Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України та ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" солідарно на користь ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 362 розмірів мінімальних заробітних плат на час ухвалення рішення.

Вимоги обґрунтовують тим, що 30 квітня 2015 року ОСОБА_2 рухалась на власному автомобілі Nisanmicro, державний номер НОМЕР_1. Разом з нею у автомобілі перебували її мати ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час руху поблизу с.Радулино Баранівського району Житомирської обл. на ділянці автодороги Васьковичі-Шепетівка на 123 км+150 м колесо автомобіля потрапило у вибоїну, що знаходилась на дорозі, вона втратила керування, автомобіль з"їхав у кювет, здійснив зіткнення з деревом та перевернувся, що призвело до його механічних пошкоджень.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року начальника філії "Новоград-Волинське ДЕД" ОСОБА_5 визнано винним у невжитті заходів щодо ліквідації вибоїни, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.140 КУпАП, проте у зв"язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрито.

Унаслідок ДТП ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вартість медичних витрат та транспортування у спеціальному автомобілі для лікування за місцем проживання склала 44875,24 грн. Також зазнала моральних переживань у зв"язку із ушкодженням стану здоров"я та наслідками, які залишаться, чим спричинено моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 642 мінімальних заробітних плат на час ухвалення рішення.

ОСОБА_2 нанесено шкоди у розмірі 298975,50 грн. за пошкодження транспортного засобу, що визначена на підставі даних висновку з коригуванням на дату подачі позову, а також нею понесені витрати у зв"язку із евакуацією транспортного засобу (1175 грн., 5200 грн.), визначення розміру збитків (2000 грн.), витрати на зберігання (5550 грн.), витрати, пов"язані із лікуванням (3853,94 грн.), витрати за отримання консультацій дитячих лікарів-спеціалістів (1575 грн.), всього розмір збитків становить 318329,44 грн. Також зазнала моральних переживань у зв"язку із ДТП, вимушена була докладати зусиль по лікуванню матері, вирішувати інші питання, нести значні фінансові витрати.

Окрім того, у зв"язку із ДТП малолітня дочка ОСОБА_2 зазнала моральних переживань, перебуває в постійному страху перед автомобільним транспортом, поведінка дитини стала неспокійною, нервовою.

Розмір моральної шкоди, що заподіяна їй та дитині оцінює в розмірі 362 мінімальних заробітних плат на час ухвалення рішення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року позовні вимоги задовольнити частково, вирішено:

Стягнути на користь ОСОБА_4 з Служби автомобільних доріг у Житомирський області 42118,60 грн. компенсації відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2 390 166 грн. компенсації завданої моральної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Служби автомобільних доріг у Житомирській області 265678,14 грн. компенсацію відшкодування завданої їй матеріальної шкоди та 1 347 726 грн. компенсації за завдану моральну шкоду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області на користь ОСОБА_2 2656,78 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Службою автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди зі Служби автомобільних доріг у Житомирській області скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог до Служби автомобільних доріг у Житомирській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що Служба автомобільних доріг у Житомирській області не є особою, яка має відповідати за позовом. Так, вказує, що до адміністративної відповідальності судом притягнуто працівника ДП "Житомирський облавтодор", проте відповідальність за позовом покладено на іншу юридичну особу.

Вказує, що між Службою автомобільних доріг у Житомирській області, яка відповідно до статуту здійснює функції з управління автомобільними дорогами, та ДП "Житомирський облавтодор", яке згідно із статутом виконує ремонт та утримання автомобільних доріг, 16 січня 2014 року укладено Договір №2, відповідно до умов якого останнє зобов"язалось виконати ремонтні дорожні роботи, зокрема, і на межі ділянки дороги, де сталася ДТП, проте роботи виконані не в повних масштабах. Пункт 7.3 цього договору передбачає відповідальність останнього, якщо неналежний ремонт призвів до заподіяння шкоди.

Посилається на те, що в порушення п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Службу автомобільних доріг у Житомирській області не попередили про проведення дослідження пошкодженого транспортного засобу.

Окрім того, судом не вирішено питання про передачу залишків автомобіля, які можуть мати певну цінність, ураховуючи, що вирішено про стягнення вартості аналогічного автомобіля за ринковою ціною.

Вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП "Житомирський облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що законодавством визначено про відповідальність саме Служби автомобільних доріг у Житомирській області за відшкодування спричиненої позивачам шкоди, а наявний між цими юридичними особами договір не дає підстав для покладення відповідальності на ДП "Житомирський облавтодор" . Посилається на те, що до правовідносин сторін слід застосувати положення частини 2 ст.1172 ЦК України. Вказує також на те, що наявність постанови суду про притягнення працівника відповідача ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом наявності причинно-наслідкового зв"язку між діями відповідача та завданою позивачам шкодою.

Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що до спірних правовідносин слід застосувати частину 5 ст.1187 ЦК України, а також дослідити обставини дотримання ОСОБА_2 правил дорожнього руху. Окрім того, посилається на умови договору, укладеного 16 січня 2014 року між Службою автомобільних доріг у Житомирській області та ДП "Житомирський облавтодор", а також позицію, висловлену у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №686/8458/17 та від 24 жовтня 2018 року у справі №465/11817/13-ц.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримала, посилаючись на викладені в ній підставі, просила скаргу задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представники відповідача ДП "Житомирський облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Фейдун О.М. та Скиданчук І.В. підтримали позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що згідно даних матеріалів кримінального провадження (внесено до ЄРДР від 30 квітня 2015 року за №0000170) зафіксовано та задокументовано обставини ДТП, згідно яких 30 квітня 2015 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_2, керуючи власним транспортним засобом - автомобілем Nissan micro, державний номер НОМЕР_1, поблизу с. Радулино Баранівського району Житомирської області, на ділянці автодороги Васьковичі-Шепетівка на 123 км +150 метрів, потрапила колесом автомобіля у вибоїну розмірами: довжиною 2,3 метра шириною 1,1 метр, глибина 25 см, яка знаходилася на дорозі, в результаті чого не впоралася з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль з"їхав в кювет, здійснив зіткнення з деревом, після чого перекинувся.

На момент ДТП ОСОБА_2 ознак сп"яніння не виявляла; автомобіль перебував в належному технічному стані.

Під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та постановою від 15 вересня 2015 року кримінальне провадження закрито. Матеріали направлені до ВДАІ Баранівського РВ УМС для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.4 КУпАП України начальника філії та головного інженера філії Новоград-Волинського ДЕД Дочірнього підприємства "Житомирській облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року у справі №285/4020/15-п встановлено, що в діях начальника філії "Новоград-Волинське ДЕД" ОСОБА_5, що виразилися у невжитті заходів щодо ліквідації вибоїни, в результаті наявності якої 30 квітня 2015 року сталося ДТП, є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.4 ст.140 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області залишена без змін.

Відповідно до даних висновку експерта №1797 від 04 вересня 2015 року: "Згідно записів представлених на експертизу медичних документів у гр. ОСОБА_4 було виявлено тупу поєднану травму у вигляді підшкірної гематоми лобу, синця в ділянці перенісся, струсу головного мозку, перелому правої ключиці, подвійного перелому 5-9 ребер зліва, забою та розриву правої легені, ускладнених розвитком правобічного гемотораксу, лівобічного гемо пневмотораксу (наявність крові та повітря в плевральних порожнинах), крововтрати (гемоглобін 80 г/л, електрощити 2,7 х 10*12/л), яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, утворилась від дії тупих твердих предметів, тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при його перевертанні, можливо за обставин та в терміни, що вказані в медичних документах та постанові про призначення судово-медичної експертизи. Діагноз "Перелом лівої лопатки. Перелом 5-8 ребер справа"

Відповідно до даних наданих квитанцій про оплату медичних препаратів загальна сума витрачених на придбання ліків коштів становить 34718,60 грн.

03 травня 2015 року ОСОБА_4 була перевезена в БСНП м. Києва реанімобілем ТОВ "Борис". Відповідно до замовлення на надання медичної допомоги сплачено 7400 грн.

При цьому, суд першої інстанції відмовив в стягненні 2756,64 грн. зазначених в довідці №615 від 09 червня 2015 року про вартість лікування хворої ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології а інтенсивної терапії, оскільки відсутні докази на підтвердження оплати таких витрат .

Позивач ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримала забій кульшового суглобу, що підтверджено даними довідки Баранівської комунальної центральної районної лікарні.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають частковому задоволенню вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, а саме:

248324,20 грн. - матеріального збитку унаслідок пошкодження автомобіля, що визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №17-15 складеного 03 липня 2015 року, яким ремонт автомобіля визнано економічно необґрунтованим.

1175 грн. - витрат на евакуацію та погрузку - розгрузку пошкодженого автомобіля на евакуатор з місця ДТП, відповідно до товарного чеку №179 від 30 квітня 2015 року;

5200 грн. - витрат транспортно-експедиційні послуги (евакуатора) по маршруту м.Баранівка - м.Київ відповідно до акту здачі-приймання робіт №2 від 19 травня 2015 року;

5550 грн. - витрат на перебування автомобіля на охоронюваному місці паркування в період з травня 2015 року по квітень 2016 року;

3853,94 грн. - витрати пов"язані з лікуванням відповідно до наданих квитанцій;

1575 грн. - витрати пов"язані з зверненням за консультаціями дитячих лікарів спеціалістів відповідно до рахунків-фактур;

всього 265678,14 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що її спричинення є встановленим, оскільки у зв"язку із бездіяльністю дорожніх служб виникла загроза життю та здоров"ю, пошкоджено майно, понесені незаплановані витрати, змінився усталений спосіб життя, виникла необхідність докладати зусиль з інших питань, які виникли унаслідок ДТП, а щодо розміру відшкодування суд виходив з даних висновку експертного психологічного дослідження №2-06/06 від 06 червня 2017 року, яким визначено характер і ступень моральних страждань завданих ОСОБА_2 особисто та її малолітній дочці і яким розмір моральної шкоди визначено у розмірі 362 мінімальних заробітних плат, та висновку №3-06/06 від 06 червня 2017 року, яким визначено характер і ступень моральних страждань, завданих ОСОБА_4 і яким розмір моральної шкоди визначено у розмірі 642 мінімальних заробітних плат.

При цьому, вирішуючи питання про покладення відповідальності на Службу автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор", суд виходив з того, що відповідно до ст.1172 ЦК України шкода, що завдана підрядником, відшкодовується замовником, яким є Служба автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор".

Відповідно до змісту ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин 1-3 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №221 "Про утворення відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" постановлено:

Прийняти пропозицію Державної служби автомобільних доріг, погоджену з Міністерством транспорту, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції, Міністерством фінансів, Фондом державного майна та Антимонопольним комітетом, щодо утворення Державною службою автомобільних доріг відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Засновником ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є держава в особі Державної служби автомобільних доріг.

Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №456/2011 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України та установлено, що Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №439 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) та одночасно визнати такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2007 року №628 Про затвердження Положення про Державну службу автомобільних доріг України.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об'єктами державної власності (пункт 3 Положення).

Згідно із Статутом ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", підприємство є юридичною особою (п.3.1 Статуту); здійснює будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування, виконання відповідних державних програм (п.2.1 Статуту); предметом діяльності підприємства є, зокрема, виконання робіт з будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд та елементів обстановки доріг (п.2.2 Статуту).

Відповідно до п.1.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Житомирській області така є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор). Пунктом 2.2 Положення визначено предметом діяльності Служби, зокрема, організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд. Пунктом 3.2 Положення серед обов"язків Служби, зокрема, організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на них.

Таким чином, Державне агентство автомобільних доріг України є засновником Служби автомобільних доріг у Житомирській області та засновником ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", а останнє є засновником Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор".

Статтею 1 Закону України "Про автомобільні дороги", у редакції на момент ДТП тут і надалі, передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Окрім того, визначено, що органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

Відповідно до ст.10 цього Закону державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях..

Основними обов"язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування згідно із ст.11 цього Закону є, зокрема: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Відповідно до пунктів 1-4 ст.13 цього Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Згідно положень ст.9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів;

компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів;

забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам;

термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.24 цього Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини.

Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за №198 на виконання Закону України "Про дорожній рух", ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Відповідно до положень розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, зокрема, зобов'язані:

- своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху;

- постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

- контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями;

- забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт;

- відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з даних постанови Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року у справі №285/4020/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, начальника філії "Новоград-Волинське ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", судом установлені наступні обставини.

Згідно Статуту ДП "Житомирській облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України", договору та додаткової угоди до договору №5/117 від 26 грудня 2014 року обов'язок по ремонту та утриманню, реконструкції дороги на ділянці Васьковичі-Шепетівка з км 121+180 по км 136+165 було покладено на ДП "Житомирський облавтодор" та його філії.

Відповідно до п.2.1 Положення філії "Новоград-Волинської ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ДАК "Автомобільні дороги України", затвердженої 04 червня 2002 року, Філія створена з метою забезпечення економічних інтересів та задоволення потреб держави, населення та оборони країни в удосконаленні і розвитку автомобільних доріг загального користування, розширення можливостей виробничого та соціального розвитку підприємства, підвищення ефективності використання матеріальних, фінансових та інших ресурсів на основі спільної діяльності, розподілу праці і кооперації. Для цього Філія здійснює будівництво, ремонт та обслуговування автомобільних доріг загального користування, виконання відповідних державних програм."

Пунктом 2.2 Положення передбачено, що предметом діяльності Філії, крім іншого, є:

- виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів та інших споруд та елементів обстановки доріг;

- забезпечення сталої роботи на автомобільних дорогах в умовах стихійного лиха, аварій, катастроф та подолання їхніх наслідків і т.д.

Пункт 5.9. Положення передбачає, що забезпечення діяльності Філії здійснюється начальником за рахунок коштів, переданих Філії Підприємством як оборотні кошти отримані Філією за результатами господарської діяльності.

Відповідно до п.6.3 начальник несе відповідальність за результати господарської діяльності Філії.

Апеляційним судом Житомирської області від 08 лютого 2016 року також встановлено, що частина дороги, де сталося ДТП відноситься до обслуговування філії "Новоград-Волинської ДЕД".

Відповідно до умов договору №2 від 16 січня 2014 року та додаткової угоди до нього від 26 грудня 2014 року, укладених між Службою автомобільних доріг у Житомирській області та ДП "Житомирський облавтодор" ДАК "Автомобільні дороги України", а саме п.п. 1.4, 6.1.3., 6.3.3. послуги по зазначеному договору підрядником виконуються згідно щомісячних актів дефектів, затверджених замовником в межах ціни договору. Відповідно до положень п.7.3 договору підрядник несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні ДТП, пов'язаних з незадовільним станом автодоріг у разі: - незапезбечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до ДТП; - за невиконання або неналежне виконання послуг в межах виділених коштів на фінансування та відповідних планів-завдань Замовника.

При розгляді апеляційної скарги в апеляційному суді на запит суду Службою автомобільних доріг у Житомирській області надано копії акту дефектів (завдань) на квітень 2015 року від 02 квітень 2015 року та акту приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року, в яких зазначено завдання на виконання ямкового ремонту покриття автодороги Васьковичі-Шепетівка на 102-136 м включно (тобто саме на ділянці, на якій сталося ДТП - 123 км +150 м) та зазначено вартість та факт оплати робіт по ремонту асфальтобетонного покриття та перевезення асфальту на 123 км дороги.

Апеляційним судом Житомирської області також установлено, що завдання на ремонт даної ділянки було надано та вартість роботи оплачено замовником, проте станом на 30 квітня 2015 року зазначений ремонт здійснено не було без зазначення причин.

Як убачається Договору №2 від 16 січня 2014 року та додаткової угоди до нього від 26 грудня 2014 року, укладених між Службою автомобільних доріг у Житомирській області, як замовником, та ДП "Житомирський облавтодор" ДАК "Автомобільні дороги України", як підрядником, його предметом є зобов"язання підрядника у 2014 році надати замовнику послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 2190,80 км, в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а замовник прийняти і оплатити послуги.

Згідно із цим договором послуги мали бути надані протягом січня-грудня 2014 року. Додатковою угодою №5/117 від 26 грудня 2014 року сторони дійшли згоди про продовження дії Договору до 31 грудня 2015 року.

Відповідно до п.6.1.3 договору обов"язок надавати підряднику інформацію про дефекти доріг, несе замовник.

Згідно із розділом VІІ договору Відповідальність сторін:

пункт 7.1. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

пункт 7.2. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при виконанні договору підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка за кожний день простроченні від вартості невиконаних послуг за кожний день такого прострочення.

пункт 7.3. Види порушень та відповідальність за них, установлені Договором:

- на ділянці виробництва підрядник несе відповідальність за технічний стан автодоріг, безпеку руху; дотримання всіх необхідних природоохоронних заходів, правил санітарної та протипожежної безпеки, правил охорони праці, експлуатації будівельної техніки, складування будівельних матеріалів і конструкцій;

- у разі виявлення порушень вздовж автомобільних доріг, у смугах відводу та на автомобільних дорогах, підрядник повинен вжити необхідних заходів по припиненню даних дій (скласти акт та видати припис про заборону подальшого ведення робіт), звернутися до правоохоронних органів та надати інформацію замовнику.

Відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов"язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому підрядник несе відповідальність за:

- незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди;

- невиконання або неналежне, виконання послуг, в межах виділених коштів на фінансування та відповідних планів-завдань замовника.

- підрядник бере на себе зобов"язання з врегулювання спорів при виникненні ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків. Замовник з підрядником ведуть облік ДТП, беруть участь у розслідуванні ДТП, в тому числі з матеріальними збитками, які виникли на автомобільних дорогах, що знаходяться на експлуатаційному утриманні у підрядника.

Замовник з підрядником аналізують причини ДТП, пов"язані з незадовільним експлуатаційним станом доріг, виявляють недоліки в організації дорожнього руху, які впливають або сприяють скоєнню ДТП, та вживають заходи щодо їх усунення.

пункт 7.4. За несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, винна сторона сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

пункт 7.5. Крім сплати неустойки винна сторона компенсує іншій стороні збитки зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором.

пункт 7.6. У випадках, не визначених цим договором, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України.

Отже, виходячи з цитованих вище положень Законів України "Про автомобільні дороги", "Про дорожній рух", Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, установчих документів Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Житомирській області, ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ДП "Житомирський облавтодор" відповідальною слід вважати особу, на яку покладено обов"язок контролювати справний стан автомобільних доріг.

Згідно із установленими обставинами справи такою є Служба автомобільних доріг у Житомирській області.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення особи, яка має нести цивільну відповідальність за цим позовом.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов"язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов'язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов'язання) або в правовій нормі (не договірне зобов'язання).

Питання відповідальності врегульовано між договірними сторонами, проте позивачі не є сторонами цього договору, під час захисту своїх прав керуються вимогами та правилами, які закріплені на законодавчому рівні, Служба автомобільних доріг у Житомирській області законодавством визначена як особа, яка несе відповідальність за шкоду, яка пов"язана із експлуатацією автомобільних доріг, отже є помилковим твердження про те, що відповідальність перед позивачами має нести саме підрядник.

Відповідно до ч.2 ст.1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справа №554/13464/15-ц, провадження № 61-10383св18.

Відтак судом першої інстанції вірно визначено особу, яка повинна нести цивільно-правову відповідальність у цій справі.

Твердження Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) у відзиві на апеляційну скаргу про те, що до спірних правовідносин слід застосувати ч.5 ст.1187 ЦК України, є помилковим та відхиляється колегією суддів, оскільки не установлено завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Твердження Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) у відзиві на апеляційну скаргу на необхідність дослідження обставин дотримання ОСОБА_2 правил дорожнього руху, ґрунтуються виключно на припущеннях, доказів, які давали б підстави уважати про наявність в діях ОСОБА_2 ознак порушення правил дорожнього руху, матеріали справи не містять та відповідач на такі докази не посилається.

Посилання Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) у відзиві на апеляційну скаргу на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №686/8458/17 та постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №465/11817/13-ц, колегія уважає помилковим, оскільки у цих справах встановлені інші фактичні обставини. Зокрема, у справі, що переглядається, установлено, що умовами договору від 16 січня 2014 року передбачено, що замовник (Служба автомобільних доріг у Житомирській області) залишив за собою здійснення контролю за виконанням підрядником обумовлених цим договором робіт.

Доводи апеляційної скарги щодо проведення дослідження з визначення розміру збитків, що спричинені автомобілю без виклику Служби автомобільних доріг у Житомирській області відхиляються судом, оскільки самі по собі не свідчать про неправильність або необґрунтованість висновку, при цьому відповідно до пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, виклик зацікавлених осіб на технічний огляд здійснюється у разі такої потреби.

Разом з тим, вирішивши про відшкодування ОСОБА_2 вартості коштів на придбання аналогічного транспортного засобу, з урахуванням його технічних характеристик, року випуску та стану, замість пошкодженого, що не може використовуватись за призначенням, суд першої інстанції не вирішив питання про передачу залишків, які мають певну цінність, після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду з урахуванням принципу диспозитивності.

Відтак колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та уважає за необхіднезобов"язати ОСОБА_2 після відшкодування шкоди у зв"язку із пошкодженням автомобіля Nisanmicro, реєстраційний номер НОМЕР_1, передати його Службі автомобільних доріг у Житомирській області.

В частині інших вимог майнового характеру, що вирішені судом першої інстанції, апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині вирішення питання про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладання зусиль для його відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру компенсації моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з даних Висновку №3-06/06 експертного психологічного дослідження від 06 червня 2017 року та Висновку №2-06/06 експертного психологічного дослідження від 06 червня 2017 року, проте не врахував, що психологічні аспекти подій, що досліджуються, формалізовані в математичні одиниці із застосуванням методичного підходу та формули, запропонованих О.М. Ерделевським за методичною розробкою Т.В. Савкіної, висновки у дослідженні зроблено за формулою визначення орієнтовного розміру компенсації моральних страждань і носять імовірний характер.

Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов"язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом"якшити заподіяні переживання.

Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів керується не тільки тими критеріями, які обумовлюють суб"єктивне сприйняття кожного потерпілого (кожного позивача у цій справі), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для цієї людини способу життя, при цьому ураховує індивідуальні особливості кожного з потерпілих, наслідки делікту для кожного з потерпілих, а також виходить із засад юридичної відповідальності та принципів компенсації моральної шкоди.

Ураховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності, а також конкретні обставини справи, про які зазначено вище, суд апеляційної інстанції уважає, що визначений у рішенні суду першої інстанції розмір моральної шкоди є завищеним та на відшкодування моральної шкоди слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 100000 грн., ОСОБА_3 50000 грн., ОСОБА_4 200000 грн.

Відповідно до правил ст.141 ЦПК України колегія суддів проводить розподіл судових витрат.

При зверненні до суду загальна ціна позову складала 363204,68 грн., з них 44875,24 грн. шкода, що заподіяна здоров"ю ОСОБА_4, та 3853,94 грн., шкода, що заподіяна здоров"ю ОСОБА_2

При зверненні до суду судовий збір в частині вирішення майнових вимог мав становити 3632,04 грн., а з урахуванням п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір мав становити 3144,75 грн. (1% від 314475,50 грн.). позивачем сплачено 3109 грн.

Майнові вимоги підлягають задоволенню у розмірі 307796,74 грн., з них 45972,54 грн. за шкоду, що заподіяна здоров"ю.

Відтак, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2618,24 грн.

На користь держави підлягає стягненню судовий збір в частині вирішення вимог про відшкодування шкоди, що заподіяна здоров"ю, у розмірі 459,73 грн., а також 1653,60 грн., що мали бути сплачені усіма позивачами за вирішення вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Житомирській області задовольнити частково, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16) на користь ОСОБА_4 42118,60 грн. матеріальної шкоди та 200000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16) на користь ОСОБА_2 265678,14 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Зобов"язати ОСОБА_2 після відшкодування шкоди у зв"язку із пошкодженням автомобіля Nisan micro, реєстраційний номер НОМЕР_1, передати його Службі автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16).

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16) на користь ОСОБА_3, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16) на користь ОСОБА_2 2656,78 грн. судового збору.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області (код ЄДРЮОФОПГФ 03451526, м.Житомир, вул. Покровська, 16) 1653,60 грн. судового збору, що підлягав при подачі позовної заяви в частині вимог про відшкодування моральної шкоди та 459,73 грн., що підлягали сплаті в частині вимог про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова