Провадження № 2/344/1361/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанець Г.Я.,

за участю Позивача ОСОБА_2, представника Відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4 (надалі - також «Відповідач»), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 12 150,00 доларів США (4 950,009 дол. США основне зобов'язання та 7200,00 дол. США відсотки) за офіційним курсом НБУ відносно гривні, встановленого для відповідної валюти на день платежу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на час розгляду даної справи за Відповідачем перед Позивачем за зобов'язаннями позики існує заборгованість в розмірі 12 150,00 дол. США, яка складається з: 4 950,009 дол. США основне зобов'язання та 7200,00 дол. США відсотки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язання щодо повернення коштів, відмови виконувати таке зобов'язання, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечив, посилаючись на їх безпідставність, просив врахувати пояснення, викладені у поданному до суду відзиві на позов.

Зокрема, в судовому засіданні представник Відповідача підтвердив ту обставину, що Відповідачем на ім'я Позивача було написано розписку про отримання коштів у позику, однак таку розписку було написано під впливом поримусу.

Крім того, покликаючись на відсутність підстав для нарахування відсотків після закінчення строку дії договору позики, представник Відповідача просив відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Проаналізувавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

06 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 до 06 жовтня 2015 року позичила в ОСОБА_2 гроші в сумі 5 950,00 доларів США. Місячний процент становить 150 доларів США.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики Відповідачем надано Позивачу письмову розписку-договір від 06 жовтня 2014 року (а.с.33).

Відповідно до змісту вищевказаної розписки Відповідач підтвердила факт отримання від Позивача коштів в якості позики в сумі 5 950,00 дол. США до 06 жовтня 2015 року.

В силу статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В судовому засіданні представник Відповідача факту отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_2 коштів в сумі 5 950,00 дол. США не заперечив та не спростував.

Крім того, в матеріалах відсутні докази на підтвердження факту визнання недійсним чи припинення договору позики від 06 жовтня 2014 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Як випливає зі змісту пояснень Позивача та не спростовано належними засобами доказування Відповідачем, ОСОБА_4 визначеного договором позики зобов'язання щодо повернення суми позики належним чином не виконала, не повернувши Позивачу у встановлений договором строк суму позики у 4 950,00 дол. США. Зокрема, як вказав Позивач в судовому засіданні, за час дії договору Відповідач повернула йому лише суму коштів у 1000,00 дол. США.

Крім того, оскільки договором позики сторонами було узгоджено плату за користування коштами (150 дол. США місячний відсоток) Позивачем пред'явлено вимогу про стягнення відсотків за весь час користування коштами в сумі 7 200,00 дол. США.

Таким чином, враховуючи факт неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором позики, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Будь-яких доказів, які б спростовували надані Позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, або невірності здійсненого Позивачем розрахунку в частині суми заборгованості за основним зобов'язанням, Відповідачем Суду не надано.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми заборгованості за основним зобов'язанням в розмірі 4 950,00 дол. США (що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 134 640,00 грн.), є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача відсотків за користування коштами позики в сумі 7 200,00 дол. США, Суд звертає увагу на наступне.

Так, згідно здійсненого Позивачем розрахунку заборгованості за відсотками, сума такої заборгованості розрахована Позивачем, починаючи з часу укладення договору позики (06.10.2014 року) по 03.10.2018 року (час подання заяви про збільшення позовних вимог), і становить 7200,00 дол. США (150 дол. США х 48 місяців).

Згідно наявної в матеріалах справи розписки-договору від 06.10.2014 року (а.с. 33), строк дії договору позики було встановлено сторонами до 06.10.2015 року.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору позики сторони погодили щомісячну сплату відсотків за позикою та кінцевий строк повернення позики - до 06.10.2015 року.

Відтак, у межах строку позики до 06.10.2015 року Відповідач мала, зокрема, повертати Позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 07.10.2015 року, Відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги Позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики.

Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вказану правову позицію було висловлено Великою Палатою Верховного Суду у Постанові 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) (справа про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про те, що в спірних правовідносинах з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування позикою в межах строку дії договору позики, тобто за 12 місяців, що становить 1800,00 дол. США (що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 48 960,00 грн.). В задоволенні позовних вимог в частині стягнення решти суми нарахованих Позивачем відсотків слід відмовити.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача суму витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, в розмірі 1836,00 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 4950,00 доларів США (сума позики) (що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу станом на час винесення рішення становить 134 640,00 грн.) та 1800,00 доларів США відсотків за користування сумою позики (що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу станом на час винесення рішення становить 48 960,00 грн.), а всього 6 750,00 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу станом на час винесення рішення становить 183 600,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1836,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2019 р.

Суддя Домбровська Г.В.