І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, суд
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати понесенні нею на лікування сина ОСОБА_3 в розмірі 4636,63 грн. Зазначила, що загальна сума додаткових витрат складає 9273,26 грн., що підтверджується касовими квитанціями, і розділивши її навпіл між обома батьками просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею витрат на лікування дитина в розмірі 4636,63 грн. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, до початку судового засідання подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, з 01 липня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №912, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №131945, виданим 01 липня 2017 року.
Із копії свідоцтва про народження серії I-ГЮ №279742, виданого повторно Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 07 липня 2017 року, вбачається, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Згідно копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №8670 Комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради» від 10 вересня 2019 року, ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 31 серпня 2018 року по 10 вересня 2018 року.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру ТзОВ «Салюс М», рахунку медичної лабораторії «Ескулаб», товарних чеків аптечних установ, позивачем ОСОБА_1 витрачено на лікування дитини ОСОБА_3 9273,26 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.
У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз»яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв»язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.
Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Таким чином, законодавець повязує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, чеками тощо).
Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що за період з 31 серпня 2018 року по 10 вересня 2018 року нею понесені додаткові витрати на лікування сина у розмірі 9273,26 грн. та в обґрунтування позовних вимог надає виписку із медичної картки стаціонарного хворого, чеки аптечних установ, що підтверджують факт придбання ліків, квитанцію до прибуткового касового ордеру ТзОВ «Салюс М» (проведення МРТ головного мозку) та рахунок на оплату лабораторних досліджень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 половини понесених нею додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 4636,63 грн., оскільки позивачем підтверджено належними доказами фактично понесені нею витрати на лікування дитини.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат понесених нею на професійну правничу домомогу в розмірі 2000 грн., суд приходить до наступного висновку:
Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У відповідності достатті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
В обґрунтування вказаних витрат, позивачем ОСОБА_1 надано суду лише копію квитанції до прибуткового касового ордера №04/18 від 12 вересня 2018 року. Однак не надано договору про надання правової допомоги та розрахунку вказаних витрат
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с.Суйми, вул.Шухевича, 36а) про стягнення додаткових витрат на дитину, задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 в розмірі 4636,63 грн.
В стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4