КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4074/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Сержанюка А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» про відшкодування матеріальної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 листопада 2004 року між АКБ «Альянс» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Альянс» (далі ПАТ «Банк Альянс» та/або Банк) та ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» було укладено кредитний договір від 04 листопада 2004 року, в забезпечення виконання якого між ПАТ «БАНК АЛЬЯНС» та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу Hyundai Getz, що належить позивачу на праві власності.

Після невиконання ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» своїх зобов'язань за кредитним договором, представники ПАТ «БАНК АЛЬЯНС звернулись до приватного нотаріуса, який 13 серпня 2015 року вчинив виконавчий напис щодо звернення стягнення на заставний автомобіль для задоволення вимог ПАТ «Банк Альянс» у розмірі 16 056 597,62 грн.

21 вересня 2015 року в ході виконавчого провадження автомобіль було затримано працівниками поліції.

Позивачем було сплачено 115 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, в обмін на автомобіль, за усною домовленістю з відповідачем, яким пізніше було видано довідку, якою банк підтвердив, що позивачем, як заставодавцем, були в повному обсязі виконані зобов'язання за договором застави транспортного засобу. Також банком надано лист про зняття обтяжень з предмету застави.

02 січня 2016 року працівниками поліції було повторно затримано автомобіль позивача. Авто було відправлено на штраф-майданчик у зв'язку із наявною інформацією в базі розшуку «РУБІЖ».

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій ПАТ «Банк Альянс», останній порушив право власності позивача шляхом обмеження права розпорядження і користування належним на праві власності майном та завдав матеріальні збитки, тому просив стягнути судові витрати понесені в ході розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на правові послуги та представництво у суді: 8500,00 грн. - витрати на правові послуги; 199,51 грн. - неповерненого судового збору за рішенням апеляційного суду, судові витрати в ході розгляду справи про встановлення факту припинення перебування авто в розшуку з яких судовий збір - 640,00 грн., правові послуги 2500,00 грн., кошти за зберігання на штраф-майданчику - 14 230,80 грн. (у тому числі комісія банку 70,80 грн.); за доставку автомобіля до майданчика за допомогою евакуатора - 723,60 грн. (у тому числі комісія банку 3,60 грн.).

В загальній сумі позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 26 793,91 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що місцевим судом не надано належної оцінки обставинам справи та не наведено достатньої мотивації для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що вимоги в частині стягнення судових витрат не є способом захисту цивільних прав та інтересів і не може розглядатись окремим позовом, а вимоги, щодо стягнення з відповідача витрат понесених за зберігання автомобіля на штраф майданчику та за доставку автомобіля до майданчика є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Банк Альянс», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Н. О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, - задоволено, постановлено нове рішення наступного змісту, яким позов задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Н. О. від 13 серпня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1752, - таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ «Банк Альянс» на користь ОСОБА_4 судовий збір в загальному розмірі 1023,12 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ "БАНК АЛЬЯНС" до ОСОБА_4. третя особа ТОВ "Консоль Плюс" про звернення стягнення на предмет застави, відмовлено.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт припинення перебування автомобіля „Hyundai", модель „Getz", д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, в базі розшуку „РУБІЖ" з 23 грудня 2015 року, який було оголошено відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в ході проведення виконавчих дій в зв'язку з фактичним виконанням зобов'язань ОСОБА_4 перед ПАТ „Банк Альянс" і зняттям заборони останнім з бази Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрації вилучення запису) з 23 грудня 2015 року.

Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Альянс» було укладено договір застави транспортного засобу в забезпечення виконання основного зобов'язання ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» перед ПАТ «Банк Альянс» за кредитним договором, посвідчений 10 квітня 2013 року за реєстровим №4031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В.. Предметом даного договору є автомобіль «Hyundai», модель «Getz», д.н.з. НОМЕР_2, 2011 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, яка в свою чергу за договором застави транспортного засобу відповідає по основному зобов'язанню виключно предметом застави, що за оцінкою сторін складає 90 000,00 грн.

В ході виконання основного зобов'язання між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Альянс» укладалися додаткові договори до договору застави транспортного засобу в зв'язку із перенесенням строку виконання основного зобов'язання та зміни суми наданих кредитних коштів основним позичальником. Предмет застави за погодженням сторін не змінював своєї вартості за період існування договірних відносин.

Згідно додаткового договору від 23 липня 2014 року (а.с.22) про внесення змін та доповнень до договору застави транспортного засобу від 10 квітня 2013 року сторони домовились виконати умови кредитного договору до 22 жовтня 2014 року Основне зобов'язання за кредитним договором укладеним між ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» та ПАТ «Банк Альянс» також має бути виконане в строк до 22 жовтня 2014 року, за яким ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» має повернути кредитні кошти в розмірі 12 900 000 грн. та нараховані відсотки.

13 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайловою Н.О. було вчинено виконавчий напис №1752 про звернення стягнення на автомобіль «Hyundai», модель «Getz», д.н.з. НОМЕР_2, 2011 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, та задоволення вимог ПАТ «Банк Альянс» у розмірі 16 056 597,62 грн. за рахунок коштів, від реалізації вказаного автомобіля.

25 серпня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48544408 про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», модель «Getz», 2011 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, тип легковий хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4 для задоволення вимог ПАТ «Банк Альянс» у розмірі 16 056 597,62 грн.

15 вересня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про розшук майна ОСОБА_4, а саме автомобіля, що перебуває у заставі, та оголошено його розшук.

Як вбачається з постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про передачу майна на зберігання від 11 грудня 2015 року, автомобіль «Hyundai», модель «Getz», д.н.з. НОМЕР_2, 2011 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, затриманий 21 вересня 2015 року, передано на відповідальне зберігання представнику стягувача за довіреністю - ОСОБА_11

ОСОБА_4 було здійснено добровільну оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитом (основним зобов`язанням), 09 грудня 2015 року - 90 000 грн., що підтверджується квитанцією № (а.с.13), та 25 000 грн., що підтверджується квитанцією № (а.с.12), на рахунок ПАТ «Банк Альянс» в рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» за кредитним договором від 04 листопада 2004 року №028-04/ЮК в рамках виконання зобов`язань за договором застави транспортного засобу.

Відповідно до акту приймання-передачі майна від 14 грудня 2015 року ОСОБА_4 було передано транспортний засіб «Hyundai», модель «Getz», 2011 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, тип легковий хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_2.

24 грудня 2015 року ПАТ «Банк Альянс» ОСОБА_4 було видано довідку №02/9-1206, якою банк підтверджує, що ОСОБА_4, як заставодавцем, були в повному обсязі виконані зобов`язання за договором застави транспортного засобу, посвідченим 10 квітня 2013 року за реєстровим №4031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (а.с.15), а листом №02/9-1207 від 24.12.2015 року заявника було повідомлено про зняття обтяжень з предмету застави - автомобіля «Hyundai», модель «Getz», 2011 року випуску, синього кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, тип легковий хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_2.

02 січня 2016 року працівниками поліції м. Києва було затримано автомобіль ОСОБА_4 та відправлено на штраф-майданчик у зв`язку із наявною інформацією в базі розшуку «РУБІЖ» (а.с.9).

Щодо вимог позивача в частині стягнення судових витрат, які були понесені ОСОБА_4 при розгляді справ відповідачем в яких являвся ПАТ «Банк Альянс», місцевий суд правильно зазначив, що дане питання не може розглядатись окремим позовом та повинно було бути вирішене під час їх розгляду.

До зазначеного висновку можна прийти проаналізувавши норми Цивільного процесуального законодавства України.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги , з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, позивач повинен був порушити дане питання під час розгляду справ, в яких були понесені зазначені ним в позовній заяві судові витрати в сумі 11 839, 51 грн.

Щодо витрат понесених ОСОБА_4 на зберігання на штраф-майданчику та евакуацію автомобіля, колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду, що дані вимоги є недоведеними, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, чому саме ПАТ «Банк Альянс» повинен був понести дані витрати.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що саме з вини відповідача ОСОБА_4 були понесені витрати в сумі 14 954,40 грн. на евакуацію та зберігання автомобіля,

Відповідно до п.4 ст 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Таким чином, ОСОБА_4 повинна була повідомити виконавця про те, що нею було сплачено суму заборгованості, чого вона не вчинила.

Відповідно до п. 4.4 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» витрати, пов'язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат понесених відповідачем в ході виконавчого провадження.

До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, апеляційна скарга позивача не містить, а доводи, які в ній зазначені вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_4 жодним чином не спростовує висновки місцевого суду, а апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: