Справа № 510/66/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.19 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0025 га та квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 27.11.2018 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та неможливістю встановити факт родинних відносин.

11.03.2019 р. представник позивача адвокат Златі Н .С . (ордер серії ОД № 319317 ) збільшив позовні вимоги та просив, встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцями, а саме просив встановити, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 ., батько - ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 02.02.1994 р., № 7, власники - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , власники - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ; копія нотаріально посвідченого заповіту від 27.01.2006 р., згідно якого ОСОБА_3 все своє майно заповідав сину - ОСОБА_1 ; копія нотаріально посвідченого заповіту від 27.01.2006 р., згідно якого ОСОБА_2 все своє майно заповіла сину - ОСОБА_1 .; заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 від 02.06.2018 р. з поштовим повідомленням про вручення; витяги про реєстрацію у спадковому реєстрі заповітів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ; копія домової книги, копія рішення № 88 від 22.04.1982р. про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво індивідуального гаражу по АДРЕСА_6; довідка Ренійської міської ради про реєстрацію позивача; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0025 га, власник - ОСОБА_3 , серія НОМЕР_2; звіт ПП «Експерт - центр «Авант» про проведення незалежної оцінки квартири АДРЕСА_1 ; нормативно грошова оцінка земельної ділянки; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та неможливість встановити факт родинних відносин.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Під час життя ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження на ім`я сина ОСОБА_1 , у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується записами у домовій книзі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0025 га по АДРЕСА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 .

Під час життя ОСОБА_3 залишив заповідальне розпорядження на ім`я сина ОСОБА_1 , у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

02.06.2018 р., тобто у встановлений законодавством строк, ОСОБА_1 , звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується записами у домовій книзі.

27.11.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та неможливістю встановити факт родинних відносин., що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що спадкодавцем за життя був загублений оригінал державного акту на земельну ділянку, а факт родинних відносин неможливо встановити у зв`язку з різним написанням прізвища позивача - «ОСОБА_1», згідно паспорта громадянина України та спадкодавців «ОСОБА_1 (а)», згідно свідоцтва про смерть. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Окрім визнання права власності в порядку спадкування, позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме що він ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Різночитання у прізвищах виникло у зв`язку із невірним перекладом прізвищ з російської мови на українську, факт родинних відносин підтверджується документами які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батьків, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, а також в порядку ст. 1269 ч. 1 ЦК України після смерті батька, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за

наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про

встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт родинних відносин позивача із спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, таким чином суд вважає цей факт встановленим.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи та шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. ст. 1269 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин та задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 23.07.1999 р., реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_4 ) є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 23.07.1999 р., реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_4 ) право власності на квартиру № 6, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 64,90 кв. м., житловою площею 45,60 кв.м., підсобною площею 19,30 кв. .м.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 23.07.1999 р., реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_4 ) право власності на земельну ділянку площею 0,0025 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7, державний акт серії НОМЕР_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін