Справа № 196/378/19
№ провадження 2-о/196/52/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Зубій А.В.

за участю:

секретаря Березко А.В.

заявника ОСОБА_1

її представника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Балівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (нкпп-), з кінця 2005 року до його смерті, тобто до 01.02.2009 року, за адресою: с.Дубово, вул. Чкалова, 57 Царичанського району Дніпропетровської області.

В заяві посилається на те, що 01.02.2009 року помер її батько - ОСОБА_3, який на день смерті фактично проживав разом з нею однією сім'єю за адресою: вул. Чкалова, 57 с.Дубово Царичанського району Дніпропетровської області, а зареєстрований був за адресою: вул. Івана Мазепи, 114 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, а вона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька.

Проте, коли вона звернулась до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори, то 08.07.2011 року отримала повідомлення про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину, так як до шести місяців з дня смерті батька заяву про прийняття спадщини до нотаріуса вона не подавала, разом з ним на момент смерті не була зареєстрована, тому їй було запропоновано звернутись до суду.

Стверджує, що з батьком вони проживали однією сім'єю з жовтня 2005 року до дня його смерті, вели спільне господарство і побут. Після смерті матері ОСОБА_4 (шлюб між батьками був розірваний), яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, батько за її згоди переїхав жити до будинку матері і зареєструвався за цією адресою. Потім через погіршення стану його здоров'я, необхідність догляду за ним, він переїхав жити до неї, у 2007 році переніс мікроінсульт.

Як на докази посилається на такі документи: паспорт на ім'я заявника з карткою платника податків (а.с. 5-6), свідоцтво про смерть серії І-КИ №276650 (а.с.7), свідоцтво про народження серії І-АВ №030083 (а.с.8), свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ №426644 (а.с.9), заповіт від 30.10.2001 року (а.с.10), повідомлення державного нотаріуса ОСОБА_5 від 08.07.2011 року №404/01-16 (а.с. 12), довідка виконкому Царичанської селищної ради №988 від 06.03.2017 року (а.с.13), акт підтвердження місця проживання ОСОБА_3 (а.с. 14), конверти з листами (а.с.15-18).

В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат ОСОБА_2 наполягали на задоволенні вимоги, оскільки встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини після померлого батька.

Заінтересована особа в надісланій на адресу суду заяві заперечень не висловила.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши правові позиції заявника та заінтересованої особи, дослідивши надані докази, не виявивши спору про право під час розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що заявниця забрала свого батька жити до себе, коли у нього погіршився стан здоров'я. Він прожив з донькою 5 років до самої смерті. До того жив у с.Балівка. Йому ці факти відомі, оскільки він багато років є депутатом селищної ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працювала в продовольчому кіоску на вулиці Чкалова в с.Дубово. Приблизно до 2009 року вона періодично бачила батька заявниці у дворі їх будинку, він приходив іноді в кіоск за продуктами. Батько проживав близько 5 років у своєї доньки.

Крім того, допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вони із заявницею сусіди з 2001 року. Батька вона забрала жити до себе приблизно у 2005 році, оскільки він був похилого віку з поганим станом здоров'я. Батько проживав у доньки постійно до смерті біля 5 років. Він ходив періодично в магазин за продуктами, допомагав їй по господарству наскільки йому дозволяв стан здоров"я.

Надані ОСОБА_1 докази суд оцінює як належні та допустимі, які в своїй сукупності підтверджують обставини, на які посилається заявниця.

В судовому засіданні, на думку суду, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно постійного проживав з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з кінця 2005 року до його смерті, тобто до 01.02.2009 року, за адресою: с.Дубово, вул. Чкалова, 57 Царичанського району Дніпропетровської області.

За результатами дослідженого в судовому засіданні у суду не виникає сумнівів в існуванні факту, про встановлення якого просить заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (нкпп-), з кінця 2005 року до його смерті, тобто до 01.02.2009 року, за адресою: с.Дубово, вул. Чкалова, 57 Царичанського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя А.В. ЗУБІЙ