ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Київ

справа № 759/15449/18

провадження № 22-ц/824/5445/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ІвановоїІ.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у складі судді Величко Т.О., повний текст складений 19.12.2018 року,

встановив:

У жовтня 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 01 грудня 2014 року у розмірі 43 847,90 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 24 769,21 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5 099,76 грн., пені в розмірі 11 414,74 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 2 064,19 грн. (процентна складова).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 01 грудня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове, яким задовольнити позов АТ КБ «Приватбанк».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги банк зазначає, що відповідач ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» були надані усі належні та допустимі докази по справі, зокрема, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, та які не були спростовані відповідачем. Крім того, відповідач, підписуючи анкету-заяву від 01 грудня 2014 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій не зазначено розмір кредитного ліміту на платіжну картку (а. с. 9).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_4 перед банком на 26серпня 2018 року складає 43 847,90 грн., з яких 24769,21 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5 099,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11 414,74 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 2 064,19 грн. (процентна складова)(а. с. 6-8).

Відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог, а саме, банком не вказано за який період стягується заборгованість та не надано суду первинних бухгалтерських документів

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором від 01 грудня 2014 року, позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви від 01 грудня 2014 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунок заборгованості.

Однак, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_4

В анкеті-заяві від 01 грудня 2014 року зазначені лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність.

Крім того, вказана анкета-заява не містить відмітки щодо типу платіжної картки.

Дослідивши анкету-заяву, апеляційний суд також встановив, що графа бажаний ліміт кредитування взагалі не заповнена, а тому посилання позивача на те, що відповідач отримав кредит у виді визначеного в договорі ліміту, спростовуються наявною в справі копією анкети-заяви.

Крім того, як на час розгляду справи судом першої інстанції так і до апеляційної інстанції, позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано доказів того, що платіжна картка, яка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

До апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» було долучено виписку по картковому рахунку, з якої неможливо встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, на який картковий рахунок та який кредитний ліміт встановлювався.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: