Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 199/5748/15-ц

провадження № 61-37731св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - дочірнє підприємство «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року дочірнє підприємство «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» (далі - ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2010 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір із додатками № 1, № 2, № 3, предметом якого є надання останньому послуг, спрямованих на придбання товару, а саме будівельних матеріалів вартістю 100 000 грн на строк

до 30 липня 2020 року з умовою сплати щомісячних платежів.

Виконання зазначеного зобов`язання було забезпечено договором поруки від 11 листопада 2010 року, який було укладено між ДП «Плюс»

ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Внаслідок неналежного виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, станом на 21 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 172 913 грн 95 грн, яка складалась із залишкової суми заборгованості у розмірі

144 094 грн 96 коп. та штрафу у розмірі 28 818 грн 99 коп.

Посилаючись на викладене, ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором

від 31 серпня 2010 року у розмірі 172 913 грн 95 коп., стягнути з

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь по 1 005 грн 56 коп. штрафу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у складі судді

Скрипник О. Г. позов ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 31 серпня 2010 року у розмірі 172 913 грн 95 коп., яка складається з: 144 094 грн

96 коп. залишкової суми заборгованості; 28 818 грн 99 коп. штрафу. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь

ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором

від 31 серпня 2010 року у розмірі 172 913 грн 95 коп., яка складається з: 144 094 грн 96 коп. залишкової сума заборгованості; 28 818 грн 99 коп. штрафу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП «Плюс» ТОВ «Компанія

«Приват-Плюс» штраф у розмірі 1 005 грн 56 коп. Стягнуто з

ОСОБА_3 на користь ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» штраф у розмірі 1 005 грн 56 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав послуги, спрямовані на придбання товару, шляхом передачі будівельних матеріалів

ОСОБА_1 , але останній умови вказаного договору не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 172 913 грн 95 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДП «Плюс»

ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та судових витрат відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції до апеляційного суду не оскаржувалось, тому на підставі статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що останній платіж за вказаним договором ОСОБА_1 було сплачено 21 жовтня 2010 року, а наступний строк платежу було визначено до 20 листопада 2010 року (включно), який він не здійснив, тому з 21 листопада 2011 року несплачена заборгованість вважається простроченою, та протягом шести місяців (відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України), починаючи з цієї дати позивач повинен був пред`явити позов до поручителя, але цей позов пред`явлений до суду лише 28 липня 2015 року, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості апеляційний суд вважав необґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду,

ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року справу за позовом

ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до пункту 2 договору поруки від 11 листопада 2010 року заборгованість з вказаним договором

від 31 серпня 2018 року має бути погашена до 30 липня 2020 року, відповідно строк пред`явлення вимоги до поручителів щодо договору поруки може бути припинений не раніше 30 грудня 2020 року. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 порука може бути припинена не стосовно всього договору поруки та суми заборгованості, а лише в частині суми коштів, стосовно якої збіг шестимісячний строк на момент подачі позову ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 31 серпня 2010 року між ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_1 було укладено договір із додатками № 1, № 2, № 3, предметом якого є надання останньому послуг, спрямованих на придбання товару, а саме будівельних матеріалів вартістю 100 000 грн, з умовою сплати щомісячних платежів, на умовах «програми діяльності Приват-Плюс».

Додатком № 2 до договору визначено графік платежів - 180 місяців та розмір щомісячного загального платежу - 1 005 грн 56 коп.

Відповідно до пункту 3.1.2. статті 3 вказаного договору та пунктів 4.1., 4.2 статті 4 «програми діяльності Приват-Плюс» (далі - програма діяльності) ОСОБА_1 з початку і до кінця графіку платежів зобов`язався сплачувати до двадцятого числа кожного місяця щомісячні загальні платежі.

11 листопада 2010 року між ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та

ОСОБА_1 підписано додаток № 3 про використання права на отримання товару до вказаного договору від 31 липня 2010 року, відповідно до якого визначена залишкова заборгованість останнього у розмірі

117 650 грн 52 коп. та термін її сплати до 30 липня 2020 року.

Згідно із актом прийому-передачі до вказаного договору від 10 листопада 2010 року ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» оплатило товар для ОСОБА_1 , а останній його отримав.

Відповідно до пункту 11.2. статті 11 програми діяльності якщо партнер, який отримав товар не сплатить послідовно два або більше щомісячних загальних платежів, то такий партнер втрачає право виконання своїх платіжних зобов`язань за договором шляхом внесення щомісячних платежів згідно з графіком платежів і зобов`язаний повністю одним платежем достроково сплатити всі несплачені щомісячні загальні платежі, що передбачені договором та додатками до нього, протягом десяти календарних днів, з дня отримання ним платіжної вимоги від адміністратора.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, 11 листопада 2010 року між ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 укладено договір поруки № 2754, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М., за умовами якого поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором, кожен окремо, за виконання боржником його зобов`язань.

Відповідно до пункту 4 вказаного договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених договором та/або додатками до нього, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за указаним договором, станом на 21 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 172 913 грн 95 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі

№ 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів) у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Враховуючи наведене, строк пред`явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов`язання.

Суд апеляційної інстанцій встановив, що ОСОБА_1 припинив виконання своїх зобов`язань з 21 листопада 2011 року, а із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 28 липня 2015 року, тобто порука є такою що припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову.

Враховуючи те, що порука ОСОБА_3 припинилася в частині внесення щомісячних платежів, строк сплати яких настав до 21 листопада 2011 року, а в іншій частині вимог порука не припинилася, тому для правильного вирішення спору про стягнення заборгованості по суті необхідним є дослідження розрахунку заборгованості у межах визначеного судом строку дії поруки.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з`ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня

2018 року в частині вирішення позову дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта