Житомирський апеляційний суд
Категорія 18 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/11414/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 24 січня 2019 року суддею Ведмідь Н.В. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 29 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненим договір поруки № 1-05/2008-МК-USD-П-2 від 30.06.2010, укладений між ним та публічним акціонерним товариством «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк», банк).

Обґрунтовував позов тим, що 28 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» в особі Житомирського центрального регіонального відділення (далі - ВАТ «Мегабанк») та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір №1-05/2008-МК-USD, за яким останній надано кредит у розмірі 250 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 13,5 % річних за користування кредитними коштами та на умовах повернення у строк до 15 березня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 30 червня 2010 року між ним та банком укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 в повному обсязі її обов`язків, що виникли за вищевказаним кредитним договором. Згідно п.п. 2.4-2.4.1 договору поруки, кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності поручителя. Відповідно до п. 5.2 цього ж договору, порука припиняється у разі зміни зобов`язання за кредитним договором без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

20 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та банком укладено додаткову угоду №10 до кредитного договору №1-05/2008-МК-USD, якою змінено процентні ставки, а саме 13,5 % річних в період з 28.03.2008 до 19.03.2009 включно, 15,0 % річних з 20.03.2009 до 31.07.2010 включно, 7% річних з 01.08.2010 до 31.01.2011 включно, 17 % річних з 01.02.2011 до 15.03.2016 включно. Таким чином продовжено строк дії кредитного договору до 15.03.2016.

Позивач вважає, що наявні підстави для визнання договору поруки припиненим, оскільки під час укладення зазначених договорів позичальник та поручитель не могли передбачити значне зростання курсу долара. Також банком суттєво змінено умови кредитного договору шляхом фактичного збільшення процентних ставок та змінено строк виконання зобов`язання. При укладанні кредитного договору ВАТ «Мегабанк» також порушено вимоги законодавства про захист прав споживачів у частині обов`язку у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за договором несе споживач. Умови договору є несправедливими і такими, що суперечать принципу добросовісності. Також, кредит було незаконно видано в іноземній валюті, оскільки для здійснення валютних операцій необхідна спеціальна ліцензія.

Також вказує, що додатковою угодою № 10 від 20.08.2010 узгоджено такі зміни до основного зобов`язання, що мають наслідком збільшення відповідальності поручителя. Водночас, з поручителем не укладалось додаткових угод до договору поруки на отримання згоди поручителя на такі зміни, отже порука, в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, є припиненою з моменту укладання додаткової угоди № 10, тобто з 20.08.2010. Крім того, закінчились строки, протягом яких банк повинен був пред`явити вимоги до позивача, як поручителя.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 22 листопада 2018 року (а.с. 87) до участі у справі залучено правонаступника ПАТ «Мегабанк» - акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк»).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення його позову, вирішити питання розподілу судових витрат.

Зазначив обставини, якими обґрунтовував свої позовні вимоги та яким, на його думку, суд не дав належної оцінки.

В судовому засіданні представник АТ «Мегабанк» апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого було ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1-05/2008-МК-USD (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав останній кредит в розмірі 250000 дол. США зі сплатою процентів в розмірі 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення коштів до 15.03.2013 (а.с. 15-16).

Пунктом 4.3.5. кредитного договору передбачено, що банку, як кредитору, надано право змінити процентну ставку за користування кредитом у випадках та в порядку, встановлених договором.

30.06.2010 між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 1-05/2008-МК-USD-П-2, за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед банком за виконання грошових зобов`язань ОСОБА_2 по вищевказаному кредитному договору (а.с. 17, 32).

Згідно п. 2.1. договору поруки, поручитель зобов`язується: відповідати перед кредитором за порушення боржником зобов`язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 250000 дол. США, у строк до 15.03.2013, сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами кредитного договору, сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту, сплату збитків у зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язань за кредитним договором.

За змістом п. 2.4.1 договору поруки, кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Пунктом 5.1 договору поруки визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.08.2010 між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої викладено п. 1.1 Розділу 1 «Предмет договору» у наступній редакції: «1.1. кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 250000 дол. США, а позичальник зобов`язується на умовах, передбачених договором, повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 13,5 % річних в період з 28.03.2008 до 19.03.2009 включно, 15,0 % річних з 20.03.2009 до 31.07.2010 включно, 7 % річних з 01.08.2010 до 31.01.2011 включно, 17 % річних з 01.02.2011 до 15.03.2016 включно. Таким чином продовжено строк дії кредитного договору до 15.03.2016. Викладено п. 1.2 розділу 1 «Предмет договору» у наступній редакції: «1.2. кредит надається на строк з 28.03.2008 до 15.03.2016 включно» (а.с. 18).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитним договором визначено право Банку змінити процентну ставку за користування кредитом, а поручитель, підписуючи договір поруки, погодився з умовами кредитного договору, у тому числі п. 4.3.5. Крім того, суд послався на безпідставність тверджень позивача щодо припинення поруки, оскільки п. 5.1 договору поруки визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору, а згідно п. 2 додаткової угоди № 10 кредит надається до 15.03.2016, таким чином договір поруки діє до 15.03.2019. Також суд зазначив, що Банк надавав кредит в іноземній валюті за наявності у нього банківської ліцензії від 29 грудня 2001 року № 163, а також дозволу Національного банку України № 163-4 від 27.02.2008 на здійснення валютних операцій. Вирішуючи спір, суд не прийняв до уваги посилання позивача на зміну курсу долара США стосовно гривні України, оскільки відсутність у боржника необхідних коштів для погашення заборгованості не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України, при цьому, підписання позивачем умов договору та його погодження свідчить про усвідомлення та погодження з можливими ризиками.

Такий висновок суду є помилковим, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до статті 559 ЦК України, у редакції на час спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов`язує припинення договору поруки, на підставі частини першої статті 559 ЦК України, зі зміною основного зобов`язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов`язання, забезпеченого порукою.

Так, зміна умов зобов`язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов`язанням.

Виходячи з результату аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає у разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки або зміни ануїтетного платежу (зміни схеми погашення кредиту) в бік збільшення тощо.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Умовами додаткової угоди від 20.08.2010 збільшено обсяг відповідальності позичальника без згоди поручителя, зокрема підвищено розмір процентів з 13,5 на 15% та 17%. Крім того, відстрочено виконання кредитного договору на три роки до 15.03.2016, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами.

У матеріалах справи відсутні докази надання позивачем згоди, у визначений законом та умовами укладеного між сторонами договору спосіб, на збільшення обсягу його відповідальності.

Зазначені обставини є підставою для припинення поруки.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги у загальній сумі 1762 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки № 1-05/2008-МК-USD-П-2 від 30.06.2010, укладений між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Мегабанк» припиненою.

Стягнути з акціонерного товариства «Мегабанк» на користь ОСОБА_1 1762 грн понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.