Справа № 541/1053/19
Провадження № 2-з/541/6/2019
У Х В А Л А

20 травня 2019 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

17 травня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Jetta, 1983 року випуску, зареєстрований 27.10.2017 року за ОСОБА_2 та забороною його відчуження.

В обгрунтування заяви зазначала, що має намір звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та розділу спільного майна. Предметом зазначеного позову буде, зокрема, автомобіль марки Volkswagen Jetta, 1983 року випуску, зареєстрований 27.10.2017 року, придбаний за час сумісного проживання її та цивільного чоловіка ОСОБА_2 Недавно дізналася, що чоловік ОСОБА_2 має намір продати зазначений автомобіль, щоб не ділити його, що підтверджується оголошенням на офіційному сайті мережі Інтернет. В разі продажу автомобіля виконати рішення суду може бути ускладнене або неможливе.

Відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 4 Постанови №9 від 22.12.2006 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши надані із позовною заявою позивачем докази та оцінивши їх в сукупності, вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зі змісту доданих до заяви позивача документів випливає, що за ОСОБА_2 значиться зареєстрованим автомобіль марки Volkswagen Jetta, 1983 року випуску, зареєстрований 27.10.2017 року .

Заявник ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову вказала, що вона разом із ОСОБА_2 проживають однією сім`єю, в той час, на підтвердження даного факту будь яких доказів не надала про спільне проживання за однією адресою та спільне придбання майна.

Відповідно до п.п, 6,9 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Положеннями ч. 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником не обгрунтована необхідність забезпечення позову, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали направити сторонам по справі - для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя В. М. Куцин