Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 161/19259/15-ц

провадження № 61-4379св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року у складі судді Олексюка А. В. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 25 липня 2016 року у складі суддів: Шевчук Л. Я., Подолюка В. А., Киці С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

10 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 153 723,24 грн у відшкодування майнової шкоди та 100 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що шкоду позивачу завдано внаслідок неналежних дій Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції при здійсненні організації проведення прилюдних торгів на виконання рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укінбанк» заборгованості за кредитним договором.

На зазначених прилюдних торгах позивач придбав лот № 1: земельну ділянку площею 0,0972 га та незавершене будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою допуску до участі у проведенні торгів позивач сплатив на користь Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція») авансовий внесок у розмірі 11 304,93 грн, а надалі на депозитний рахунок Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 239 915,82 грн, як оплату за придбане на торгах майно. Перераховані позивачем кошти розподілено таким чином: 215 744,24 грн на користь ПАТ «Укінбанк» за виконавчим документом № 2-1423 від 20 грудня 2010 року, 23 971,58 грн - виконавчий збір у бюджет міста Луцька згідно з постановою про стягнення виконавчого збору, 200,00 грн - на користь Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій згідно з постановою про стягнення вират на проведення виконавчих дій.

Зазначені вище прилюдні торги визнано недійсними рішенням Ківерцівського районного суду від 24 травня 2012 року. Підставою для визнання торгів недійсними є порушення під час проведення виконавчих дій та торгів, зокрема, у зв'язку із недійсністю висновку про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведений суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем ОСОБА_5, на основі якого проведено прилюдні торги.

Вказане рішення про визнання недійсними прилюдних торгів набуло чинності 19 грудня 2012 року, тому саме з цього часу бездіяльність державного виконавця завдає позивачу шкоду.

Рішеннями Луцького міськрайонного суду, які набули чинності 05 лютого 2015 року, з ПАТ «Укінбанк» стягнуто на користь ОСОБА_3 215 744,24 грн, від 11 грудня 2013 року - з ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Луцької філії - 23 935,96 грн (подвійний розмір авансового внеску), від 08 грудня 2014 року - з Державного бюджету України - виконавчий збір у розмірі 23 971,58 грн.

У період з 19 грудня 2012 року до набрання зазначеними рішеннями законної сили, кошти, сплачені ОСОБА_3 при проведенні торгів, значно знецінились внаслідок інфляційних процесів у державі. Розрахунок розміру шкоди позивач здійснив на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), включивши до її складу інфляційні втрати і три проценти річних.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року у позові про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2016 року у позові в частині відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення та додаткове рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 25 липня 2016 року.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту протиправних (неправомірних) дій державного виконавця, внаслідок яких позивачу завдано майнову і моральну шкоду. Крім того, стаття 625 ЦК України на правовідносини, що виникли між сторонами, не поширюється.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2016 року позивач звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 25 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

05 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

26 січня 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність вини Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у завданні позивачу шкоди, не відповідають наданим доказам, оскільки таким доказом є рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року, від 08 грудня 2014 року та від 05 лютого 2015 року.

Не відповідає нормам матеріального права висновок судів про те, що стаття 625 ЦК України до вказаних правовідносин не застосовується. Майнова шкода, задана позивачу бездіяльністю відповідача, полягає у знеціненні грошових коштів внаслідок інфляції та отриманні від відповідача компенсації за користування коштами позивача.

Судами залишено поза увагою судову практику в аналогічних справах, зокрема ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року.

Доводи Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, викладені у запереченнях на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення, висновки в яких відповідають нормам матеріального та процесуального права, - без змін.

Безпідставність доводів позивача про завдання йому шкоди Першим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, обґрунтовано тим, що кошти, перераховані за результатами прилюдних торгів, мають бути повернуті позивачу не державною виконавчою службою, а іншою стороною договору (укладеного на підставі проведених прилюдних торгів). Повернення коштів за недійсним договором відбувається у порядку реституції. При застосуванні реституції стягнення інфляційних нарахувань і трьох процентів річних не передбачено, тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що частина друга статті 625 ЦК України у таких правовідносинах не застосовується, є правильними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 грудня 2010 року у порядку виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрінбанк» кредитної заборгованості у розмірі 318 649,63 грн, Першим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, належного боржнику на праві власності, що знаходилось в іпотеці банку (а. с. 4, 5).

Згідно з протоколом № 09/444/11/1-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 20 січня 2012 року, затвердженого директором Луцької філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_3; ціна продажу лоту № 1 (земельна ділянка площею 972,0 кв. м та незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1) становить 251 220,75 грн (а. с. 6).

З метою допуску до участі в проведенні прилюдних торгів позивач сплатив авансовий внесок у розмірі 11 304,93 грн на користь ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», що підтверджується квитанцією № NOFBC55576 від 19 січня 2012 року (а. с. 8), а як оплату за лот № 1 - 239 915,82 грн (а. с. 7).

Згідно з розпорядженням державного виконавця № 1085/11 від 26 січня 2012 року 239 915,82 грн, які надійшли на депозитний рахунок Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Волинській області, як оплата за лот № 1, перераховано таким чином: 215 744,24 грн - на користь ПАТ «Укінбанк» згідно з виконавчим документом № 2-1423 від 20 грудня 2010 року; 23 971,58 грн - виконавчий збір у бюджет міста Луцька згідно з постановою про стягнення виконавчого збору; 200,00 грн - на користь Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій, відповідно до постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій (а. с. 9).

06 березня 2012 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області визнано недійсними висновок про вартість майна від 12 вересня 2011 року про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зроблений суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем ОСОБА_5 (а. с. 17, 18).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 травня 2012 року у цивільній справі ухвалено визнати недійсним аукціон (прилюдні торги), оформлені протоколом проведення аукціону № 09/444/11/1-1 від 20 січня 2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,0972 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; акт про реалізацію предмету іпотеки, складеного державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; свідоцтво про право власності на придбаний з прилюдних торгів незавершений будівництвом житловий будинок та земельної ділянки площею 0,0972 га, що знаходиться у АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Кузьміч Н.В. від 27 січня 2012 року; державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 площею 0,0972 га, виданого Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району від 07 лютого 2012 року (а. с. 10-16).

11 грудня 2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі стягнуто з ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_3 22 609,68 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000,00 грн - у рахунок відшкодування моральної шкоди (а. с. 21, 22).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2014 року ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачений виконавчий збір у сумі 23 971,58 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Український інноваційний банк», Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, про повернення безпідставно набутого майна (коштів) з чужого незаконного володіння ухвалено стягнути з ПАТ «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 215 744,24 грн (а. с. 17, 18).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом позову у цій справі є вимога позивача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої йому органом державної влади - Першим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно із встановленими судами обставинами справи, прилюдні торги визнані недійсними з тих підстав, що продаж нерухомого майна, придбаного позивачем, відбувався за заниженою стартовою ціною, яку визначено суб'єктом оціночної діяльності, призначеного постановою державного виконавця.

Вказана обставина, як правильно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, не є підставою для відшкодування зазначеної позивачем шкоди саме органом державної виконавчої служби з огляду на таке.

Переглядаючи справу в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд зазначає, що майновою шкодою позивач вважає інфляційні втрати і три проценти річних, нараховані на підставі частини другої статті 625 ЦК України, за період з 19 грудня 2012 року (набуття чинності рішенням суду про визнання недійсними прилюдних торгів) до дня отримання ним коштів, присуджених за кожним відповідним судовим рішенням.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідальність передбачена статтями 22 та частиною другою статті 625 ЦК України має різну правову природу.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання боржником, а статтею 22 ЦК України зобов'язання винної особи відшкодувати завдані нею збитки.

Зобов'язанням, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судами встановлено, що після проведення прилюдних торгів, сплачені позивачем кошти розподілено між ПАТ «Укінбанк» (215 744,24 грн), до бюджету міста Луцька (23 971,58 грн) та на користь Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (200,00 грн), витрати на проведення виконавчих дій.

Внаслідок визнання недійсним прилюдних торгів, є недійсним і укладений за його результатами договір купівлі-продажу на біржах, конкурсах аукціонах (публічних торгах), до якого, згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, повернення стороні договору коштів, які вона сплатила за оспорюваним правочином, здійснюється іншою стороною договору та можливе у разі визнання такого правочину не дійсним.

Відповідно до встановлених судами обставин, після визнання недійсними прилюдних торгів, судовими рішеннями зобов'язано ПАТ «Український інноваційний банк» сплатити ОСОБА_3 215 744,24 грн; повернути з Державного бюджету України - сплачений виконавчий збір у сумі 23 971,58 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн; ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» - 22 609,68 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.

З огляду на викладене грошове зобов'язання, після визнання прилюдних торгів недійсними, виникло в осіб, які отримали перераховані позивачем кошти, і пред'явити вимогу про здійснення виплат за частиною другою статті 625 ЦК України ОСОБА_3 має право до зазначених осіб у межах сум, які присуджені цим особам.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Судами встановлено, що до суду зі скаргами на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, якими порушено його права, ОСОБА_3 не звертався.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог та про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування майнової шкоди.

Доводів щодо підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди позивач не наводить, тому на підставі частини першої статті 400 ЦПК України, Верховний Суд не переглядає справу у цій частині.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цієї справи правильно застосовано норми матеріального права, повно і всебічно досліджено обставини справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і доказам у справі, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин у справі, яким судами надано правову оцінку. Крім того, вказані доводи є аналогічними доводам апеляційної скарги, які зводяться до незгоди заявника із судовим рішенням, і яким суд апеляційної інстанції надав правову оцінку.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С. О. Погрібний

Г.І. Усик