ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/253/18

Головуючий у першій інстанції - Семенченко О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/431/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Мамонової О.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2018 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про зміну формулювання та дати звільнення, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

прізвище судді: Семенченко О. М.; місце та час ухвалення рішення: смт. Варва, 14 год. 41 хв.; дата складання повного тексту рішення: 26 грудня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до СТОВ «Дружба-Нова» про зміну формулювання та дати звільнення, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку, посилаючись на те, що він працював у СТОВ «Дружба-Нова» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва МТП Ніжинського відділення, наказом №841-ОС від 15 травня 2018 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, однак, звернувшись із заявою про звільнення за власним бажанням, вважав, що роботодавець мав його звільнити саме з наведеної підстави.

Просив змінити формулювання звільнення, дату звільнення та відповідно до приписів ст. 117 КЗпП України стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17589,20 грн. Крім того, на думку позивача, своїми незаконними діями СТОВ «Дружба-Нова» спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінив в сумі 50 000,00 грн., адже із записом у трудовій книжці про звільнення за прогул складно знайти роботу, а тому він змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь судові витрати.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до СТОВ «Дружба-Нова» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального права та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що позивачем завчасно, 20.03.2018 року було подано заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, а тому відповідач зобов'язаний був видати наказ про звільнення за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 06 квітня 2018 року, і саме з вказаної дати, на його думку, трудовий договір є припиненим.

У відзиві на апеляційну скаргу, СТОВ «Дружба-Нова» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення , а рішення суду першої інстанції без зміни.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та винесення постанови про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, виходячи з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 з 4 листопада 2016 року працював у СТОВ «Дружба-Нова» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва МТП Ніжинського відділення.

Відповідно до службової записки керуючого Ніжинським відділенням Саханя А.В. від 23 березня 2018 року, з 9 березня 2018 року по день оформлення службової записки ОСОБА_2 був відсутній на роботі без повідомлення причин (а.с. 95).

Відсутність ОСОБА_2 на роботі з 9 березня 2018 року до 15 травня 2018 року підтверджується табелями обліку робочого часу працівників МТП Ніжинської дільниці за березень - травень 2018 року (а.с. 96-99, 100-103, 104-107), актами про відсутність на робочому місці за кожен день з 9 березня 2018 року до 14 березня 2018 року, 20 березня 2018 року, з 7 квітня 2018 року до 15 травня 2018 року (108-143).

Згідно з наказом №841-ОС від 15 травня 2018 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України) в період з 9 березня 2018 року по 14 березня 2018 року та з 7 квітня 2018 року по 15 травня 2018 року, про що позивача було письмово повідомлено шляхом направлення по пошті листа та копії наказу про звільнення (а.с. 37).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 допустив прогул на роботі без поважних причин, у зв'язку з чим відповідач звільнив його з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства. Наведений висновок судом було зроблено з урахуванням того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту надіслання СТОВ «Дружба-Нова» оригіналу заяви про звільнення за власним бажанням від 20 березня 2018 року.

З наведеними висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки в порушення приписів ст.. 13 ЦПК України, судом першої інстанції не було враховано, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.. 232, 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник підлягає поновленню на попередній роботі, його звільнення визнається незаконним. Зміну формулювання причин звільнення суд вправі здійснити лише у разі визнання формулювання причин неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству.

Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами щодо предмета спору, визначивши його як зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, не оспорюючи законності його звільнення з підстав здійснення прогулів.

За таких обставин, коли законність звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України позивачем в судовому порядку не оспорено, позовних вимог з цього приводу не заявлено, підстави для зміни формулювання звільнення та дати звільнення відсутні, адже вимога про зміну формулювання причин звільнення може бути заявлено лише у випадку невідповідності формулювання причин звільнення приписам чинного трудового законодавства.

Оскільки у даній справі позивач, вчинивши позов про зміну формулювання та дати звільнення, фактично мав на увазі зміну підстав його звільнення з ініційованих роботодавцем на звільнення за власним бажанням, водночас вимоги про визнання незаконним звільнення з ініціативи адміністрації не заявляв, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню через обрання позивачем невірного способу захисту трудових прав.

Зважаючи на те, що підстав для задоволення вимог про зміну формулювання та дати звільнення не встановлено, вимоги про стягнення морального відшкодування також не підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 6.04.2018 року по 15.05.2018 року, заявлені відповідно до положень ст.. 117 КЗпП України, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було оспорено підстави звільнення з роботи з 15.05.2018 року за прогули, а відповідно проведення роботодавцем остаточного розрахунку з позивачем по заробітній платі саме 15.05.2018 року відповідає вимогам ст.. 116 КЗпП України і підстави для застосуванні відповідальності за затримку розрахунку при звільненні відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про зміну формулювання та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: