Справа № 159/1475/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/741/19 Категорія: 26 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Карпук А.К.,

з участю секретаря - Лимаря Р. С.,

боржника - ОСОБА_1 ,

представника боржника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Західінкобанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 11 167 доларів США 23 центи. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Ковельському МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

В подальшому неодноразово змінювався стягувач у даному виконавчому провадженні, внаслідок чого ОСОБА_3 став новим стягувачем та простив ОСОБА_1 її борг.

ОСОБА_1 вважає, що її обов`язок, як боржника, в даному випадку відсутній, а тому просила визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи просить скасувати цю ухвалу суду та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2015 року Ковельський міськрайонний суд ухвалив рішення у справі за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Західінкобанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 11 167 доларів США 23 центи. У позові до ОСОБА_4 відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.08.2015 року і у справі видано виконавчий лист.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №159/1475/15-ц, який виданий Ковельським міськрайонним судом 20.08.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 11 167,23 доларів США.

На підставі електронного аукціону з реалізації активів ПАТ «Західінкомбанк», шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, ТзОВ Фінансова компанія «Некстджен фінанси» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1603/07-111 від 16.03.2007 року та договором іпотеки № 1130 від 16.03.2007 року.

17.06.2016 року ТзОВ Фінансова компанія «Некстджен фінанси» відступило в користь ТзОВ «Дорсервіс Луцьк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1603/07-111 від 16.03.2007 року та договором іпотеки № 1130 від 16.03.2007 року, що стверджується укладеним договором за № 190-к/2.

04.07.2018 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорсервіс Луцьк» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитом, наданими ПАТ «Західінкомбанк».

Відповідно до ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2018 року, замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорсервіс Луцьк» на ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого 20.08.2015 року Ковельським міськрайонним судом у справі № 159/1475/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1603/07 - 111 від 16.03.2007 року.

Відповідно до довідки, виданої новим стягувачем - ОСОБА_3 , останній простив ОСОБА_1 її борг та жодних фінансових претензій до неї не має.

Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Отже, однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення зобов`язання прощенням боргу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з довідки ОСОБА_3 про відсутність до ОСОБА_1 фінансових претензій по договору № 1603/07 111 від 16.03.2007 року, що прощення боргу відбулося 27.12.2018 року, тобто після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (19.08.2016 року). Державним виконавцем боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду до 26.08.2016 року. Оскільки прощення боргу відбулося після відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, наявна в інформація в довідці ОСОБА_3 про відсутність до ОСОБА_1 фінансових претензій не містить відомостей щодо розміру боргу, який прощений новим кредитором боржнику, у той час, як відповідно до виконавчого листа стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» підлягає 11 167,23 доларів США заборгованості за кредитним договором. Також, матеріали справи не містять договору прощення за кредитним договором № 1603/07-111 від 16.03.2007 року, укладеного 27.12.2018 року між новим кредитором ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 .

Таким чином відсутні правові підстави стверджувати, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її обов`язок відповідно до рішення суду в даному випадку припинено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженої ухвали суду, яка постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді