ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/1474/18

провадження № 22-ц/4809/813/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді, представник за довіреністю - ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник адвокат ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2019 року у складі судді Степанова С. В. у справі за позовом Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

Зазначало, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить домоволодіння № 35-а по вул. Приморській в м. Долинська Кіровоградської області. 21 червня 2018 року під час обстеження цього домоволодіння комісією було виявлено несанкціоноване (самовільне) приєднання вищевказаного домоволодіння до системи комунального водопостачання із заведенням до будинку. Також на подвір?ї розташований оглядовий колодязь з випуском для поливу. Станом на 21 червня 2018 року заява на встановлення лічильника холодної води від власника домоволодіння ОСОБА_4 до позивача не подавалась, технічні умови на приєднання домоволодіння до системи централізованого водопостачання відсутні, оплата послуг з централізованого водопостачання ОСОБА_3 не проводилась. Працівниками позивача відключено самовільне приєднання вказаного домоволодіння до централізованого водопроводу, про що 06 серпня 2018 року складено акт. Технічні умови на приєднання домоволодіння до централізованого водопостачання у ОСОБА_3 відсутні, до 21 червня 2018 року до позивача по питанню укладення договору на централізоване водопостачання, встановлення лічильника води тощо, ОСОБА_3 не звертався. Таким чином ОСОБА_3 самовільно приєднався до системи централізованого комунального водопостачання.

Збитки завдані ОСОБА_3 позивачу становлять 34900 грн. На адресу ОСОБА_3 направлено лист № 907 від 10 липня 2018 року з вимогою сплатити суму завданих збитків, однак ним збитки не відшкодовано.

Витрати позивача по відключенню домоволодіння № 35-а по вул. Приморській в м. Долинська від мережі централізованого водопостачання склали 3853 грн. 04 коп. і також підлягають стягненню з відповідача.

Просило стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 34900 грн. за безоблікове водокористування та витрати по відключенню домоволодіння відповідача від централізованого водопостачання в сумі 3853 грн. 04 коп., всього 38753 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2018 року залучено у до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_4 (а.с.42).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2019 року позов Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді 34900 грн. за безоблікове водокористування та витрати по відключенню домоволодіння відповідача від централізованого водопостачання в сумі 3853 грн. 04 коп., всього 38753 грн. 04 коп. Суд дійшов висновку, що відповідачі самовільно підключили належний їм будинок до централізованої мережі водопостачання.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначають, що ОСОБА_3 не може бути відповідачем у справі, оскільки не є власником житлового будинку № 35-а по вул. Приморській в м. Долинська, жодних зобов?язань перед позивачем не має. Водою централізованої водопровідної мережі не користувався, самовільно до неї не приєднувався. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 листопада 2000 року власницею житлового будинку є ОСОБА_4 Суд не взяв до уваги, що на момент придбання житлового будинку вже було приєднання до центрального водопроводу останнім власником і на території домоволодіння був в наявності дворовий водопровід. 28 березня 2001 року був укладений договір № 189 на відпуск питної води між ОСОБА_4 з Долинським міським водоканалом, чим спростовуються доводи позивача про самовільне підключення до централізованої системи водопостачання.Також суд не взяв до уваги, що крани дворового водопроводу і труби поіржавіли, знаходяться у неробочому стані, що підтверджує факт неможливості користування водою з дворового крану. Позивач не надав суду доказів самовільного під?єднання саме відповідачем до мережі водопостачання. Суд взяв за доказ покази свідка ОСОБА_6, яка працює контролером у позивача. Проте вона вказує, що всі обставини їй відомі з чужих слів, а саме від керівника ОСОБА_7 Свідок наголосила, що перебувала за межами подвір?я, акт обстеження підписала тому, що їй керівник сказав, що до домоволодіння приєднано водопровід. Вона підтвердила, що до домоволодіння відповідачів водопостачання здійснюється з колодязя і під час фактичного від?єднання труб централізованого водопостачання за територією домоволодіння, водопостачання в будинку не припинено, свідком чого вона була особисто. Судом взято до уваги, як доказ, копію акта від 21 червня 2018 року про обстеження будинку відповідачів, яким було виявлено несанкціоноване приєднання до мережі водопостачання із заведенням до будинку, в якому зазначено, що обстеження проводилось за участі ОСОБА_8 без ініціалів та немає навіть підпису та не зафіксовано відмову від підпису. До того ж копія акту не завірена позивачем. Суд не взяв до уваги, що рішенням Долинської міської ради № 45 від 28 лютого 2018 року тарифи для населення встановлені 35 грн. за 1 м. куб., проте при нарахуванні збитків позивач застосував тариф 45,71 грн. за 1 м. куб.

Апеляційне провадження відкрито 27 березня 2019 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.86). Ухвалою від 15 квітня 2019 року призначено розгляд справи на 17 квітня 2019 року (а.с.106).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2002 року та постійно проживає за цією адресою, отже він, проживаючи у зазначеному домоволодінні безобліково користувався централізованим водопостачанням, як споживач та мешканець домоволодіння, а тому також завдав позивачу збитки безобліковим водокористуванням. У ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на домоволодіння по вул. Приморська, 35-а в м. Долинська в розділі «Опис обєкта» вказано: «Кран-гусак Д», тобто на момент інвентаризації на подвірї відповідачів знаходився кран-гусак централізованого водопостачання, однак при обстеженні домоволодіння відповідачів працівниками позивача виявлено: «Несанкціоноване приєднання до мережі водопостачання із заведенням до будинку. На подвірї розташований оглядовий колодязь із випуском для поливу», про що і було складено акт від 21 червня 2018 року. Зазначене свідчить, що відповідачами самостійно було демонтовано «Кран-гусак Д», який знаходився у них на подвірї згідно з технічною документацією, та самовільно заведено централізоване водопостачання до будинку і зроблено окремий випуск для поливу, що було підтверджено при наданні пояснення в судовому засіданні свідком контролером водопровідного господарства ОСОБА_10 Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води відповідачі не уклали, але користувалися водою та не платили за неї. Нарахування завданих безобліковим водокористуванням збитків відповідачам проведено згідно пунктами 3.3,3.4 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 190 від 27 червня 2008 року. При нарахуванні завданих збитків розрахунковий період було взято один місяць, оскільки термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, враховано те, що вода подавалася по графіку, тому взято 338 годин на місяць, а не 720 годин, як при цілодобовому водопостачанні, та взято собівартість послуги з водопостачання - 45,71 грн. за 1 м. куб., згідно рішення виконавчого комітету Долинської міської ради № 45 від 28 лютого 2018 року, оскільки споживачами було допущено безоблікове водоспоживання, яке не може бути продотоване з місцевого бюджету, як споживачам, які отримують послугу за приладом обліку (а.с.98,99).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільно підключили належний їм на праві власності житловий будинок до централізованої мережі водопостачання, а тому зобовязані відшкодувати позивачу заподіяні збитки, однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та зроблений внаслідок неналежної оцінки наданих учасниками справи доказів.

Положеннями статті 46 Закону України від 10 січня 2002 року «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що особи, винні у самовільному підключенні споживачів до об'єктів та систем питного водопостачання і водовідведення притягаються до відповідальності згідно із законами України.

Відповідно до ст. 47 зазначеного Закону, підприємствам питного водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання або забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до законів України.

Згідно з пунктом 4.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених 27 червня 2008 року №190 (далі Правила №190) забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньо будинкових мереж або до мереж споживачів).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 Правил №190 передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.1 Правил № 190 ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила №630), регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з пунктом 17 Правил № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку.

Відповідно до пункту 21 зазначених Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року,комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За правилами ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом,

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа, тобто власник, а не члени його сімї.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс12 , від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59 цс 13.

Матеріалами справи підтверджується, що власником житлового будинку № 35-а по вул. Приморській в м. Долинська з надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2000 року є ОСОБА_4. В договорі купівлі-продажу зазначено, що разом з будинком відчужуються, зокрема, кран під літер «Д» (а.с.32).

Відповідно до архівної довідки Долинської дільниці Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за даними технічної інвентаризації на 2000 рік за адресою м.Долинська, вул.Комсомольська (після перейменування Приморська), 35 а розташовані : житловий будинок, погріб та дворовий водопровід (а.с.33).

Зазначені документи були додані відповідачами до відзиву на позов, однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що на час придбання ОСОБА_4 зазначеної нерухомості вона мала дворовий водопровід, приєднаний до централізованої системи водопостачання.

Ці обставини також підтверджуються доданим до апеляційної скарги технічним паспортом, в якому зазначено, що під літерою «Д» знаходиться трубопровід, кран-гусак, побудовані в 1983 році, на час інвентаризації станом на 12 лютого 1988 року, їх відновна вартість становила 134 крб., дійсна вартість 121 крб. (а.с.83) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.81).

28 березня 2001 року між Долинським міським водоканалом в особі начальника ОСОБА_9 та власником ОСОБА_8 (три чол.) укладено договір №189 на відпуск питної води (а.с.80,107), тобто між міським водоканалом та ОСОБА_8 існували договірні правовідносини з централізованого водопостачання, що саме по собі виключає самовільне підключення до централізованої системи водопостачання.

Рішенням Долинської міської ради від 15 лютого 2017 року №31 виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води старої частини міста Долинська визначено позивача ОСОБА_1 підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді; визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Долинської міської ради від 15 червня 2009 року №129 «Про визначення ТОВ «Долинський міський водоканал» виконавцем послуг з водопостачання міста Долинська від мереж колишнього міськводоканалу»; зобовязано керівника комунального підприємства укласти договори надання житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води старої частини міста Долинська (а.с.7).

Оцінюючи надані учасниками справи докази за правилами ст.89 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що мав місце факт самовільного підключення до централізованої системи водопостачання, що виключає як наявність збитків, так і обовязок по їх відшкодуванню.

Зміна виконавця послуг та відсутність договору про надання послуг з водопостачання самі по собі не можуть бути підставою для відшкодування збитків на підставі 3.3 Правил №190.

Якщо споживач фактично користувався послугами з водопостачання, то він зобовязаний не відшкодувати збитки виконавцеві послуг, а оплатити надані послуги згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, що не є предметом цього спору.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що належним відповідачем в таких правовідносинах є саме власник житлового приміщення.

Посилання позивача на те, що проведення води з дворового водопроводу в житловий будинок є підставою для відшкодування збитків є необґрунтованим, оскільки правове значення має лише те, що споживач самовільно приєднався саме до систем централізованого комунального водопостачання, а ці обставини є недоведеними.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про залишення позову без задоволення.

За правилами ст.141 ЦПК України витрати за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн., які на підставі квитанції (а.с.71) сплатила ОСОБА_4, повинен відшкодувати позивач .

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити .

Скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2019 року.

В позові Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді (місце знаходження 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Нова, 80-а, ) на користь ОСОБА_4 (місце проживання 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Приморська, 35-а, ідентифікаційний код НОМЕР_1), сплачений нею судовий збір в сумі 2643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

ОСОБА_11