Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 205/9764/16-ц

провадження № 61-41762св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року у складі судді: Басової Н. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди спадкоємцями, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 липня 2014 року за участю автомобілів марки Лексус RX 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що належить їй на праві власності, та автомобіля марки Деу, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 відбулась ДТП, винуватцем якої визнаний ОСОБА_6 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Позивач зверталась до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, однак їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

27 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 430,26 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено.

У зв`язку з тим, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено рішенням апеляційної інстанції, позивач вважала, що відшкодування завданої шкоди покладається на особу, що її завдала. Спадкоємцями ОСОБА_6 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 просила:

визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк на пред`явлення грошових претензій до спадкоємців;

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача відшкодування шкоди в розмірі 61029,15 грн, витрати, пов`язані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 600 грн та судові витрати по справі.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2018 року, позовні вимоги задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк пред`явлення грошових претензій до спадкоємців кредитора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування шкоди у розмірі 61 029,15 грн, витрати, пов`язані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 600 грн, а всього - 61 629,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивачем з поважних причин було порушено строк пред`явлення грошових претензій до спадкоємців, оскільки відповідачі в порушення частини першої статті 1281 ЦК України не повідомили позивача про відкриття спадщини.

Аргументи учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2018 року, в якій просять скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому посилається на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач без поважних причин пропустила строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, оскільки зверталася із позовами до ОСОБА_6 і знала про його смерть, що встановлено у справах № 201/745/15-ц та № 199/1387/16-ц.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 01 липня 2014 року за участю автомобілів марки Лексус RX 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , належного останній на праві власності, та автомобіля марки Деу, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , відбулась ДТП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до полісу № АС/7103778 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 14 лютого 2014 року до 13 лютого 2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

15 серпня 2014 року ОСОБА_1 зверталась до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страховий випадок, пошкодження автотранспротного засобу в дорожньо-транспортній пригоді від 01 липня 2014 року, за результатами розгляду якої 06 жовтня 2014 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування страховиком з мотивів ненадання страховикові для огляду транспортного засобу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 430,26 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішенням, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно висновку № 0409/14/14 експертного дослідження від 03 вересня 2014 року за зверненням ОСОБА_1 , розмір майнової шкоди (з врахуванням втрати товарної вартості), завданої власнику автомобіля «Lexus RX 350» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 61 029,15 грн.

При задоволенні позову суди зробили висновок, що позивачем з поважних причин було порушено строк пред`явлення грошових претензій до спадкоємців, оскільки відповідачі в порушення частини першої статті 1281 ЦК України не повідомили позивача про відкриття спадщини.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Тлумачення частини першої статті 1231 ЦК України свідчить, що законодавець не деталізує того, обов`язки в яких зобов`язаннях переходять в порядку спадкування - договірних чи недоговірних. Власне, відсутні будь-які передумови для обмеження законодавцем переходу в порядку спадкового правонаступництва обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) в договірних чи недоговірних зобов`язаннях. Такий висновок підтверджується й системним аналізом випадків використання законодавцем словосполучення «майнова шкода», наприклад, у статтях 22, 623, 1166, 1177 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у справі № 201/745/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування ОСОБА_1 у процесі розгляду справи уточнювала позовні вимоги шляхом виключення з числа відповідачів ОСОБА_6 та відповідних вимог до нього, у зв`язку зі смертю.

У справі № 199/1387/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ухвалою Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року скасовано ухвалу Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року про залучення як правонаступників відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач звернулася з позовом до особи, яка на момент подачі позову померла, тому ухвала від суду від 20 вересня 2016 року про залучення як правонаступників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є передчасною.

У частині четвертій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При розгляді апеляційної скарги апеляційний суд не врахував обставини, встановлені у справах № 201/745/15-ц та № 199/1387/16-ц, та не оцінив їх у контексті положень статті 1281 ЦК України, а тому зробив передчасний висновок, про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 232,60 грн. Тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2018 року скасувати.

Справу № 205/9764/16-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1232,60 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат