Справа № 441/1887/18 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/484/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області в складі судді Перетятько О.В. від 26 грудня 2018 року у справі за скаргою Коник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах заявника (стягувача) ОСОБА_4 , заінтересована особа начальник Мостиського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дідик Р.З., боржники ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Степановича в інтересах заявника (стягувача) ОСОБА_4 , заінтересована особа начальник Мостиського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дідик Р.З., боржники ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця задоволено. Поновлено строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Визнано незаконною бездіяльність начальника Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідика Р.З. щодо невчинення всіх дій, спрямованих на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Визнано незаконною та скасувано постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві Злидник І.М. та Злидник Г.М., винесеної 27.07.2018 р. старшим державним виконавцем Полянською О.М. Зобов`язано начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дідик Р.З. відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати повністю та залишити скаргу без розгляду. Вважає, що судом було грубо порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали. Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що стягувачем надано поважні причини для поновлення строку на оскарження рішення дії та бездіяльності державного виконавця. Вказує на те, що у матеріалах виконавчого провадження ВП №55385781 наявні письмові докази направлення стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2018 року та отримання ним кореспонденції особисто 07.08.2018 року, тому останнім днем оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця слід вважати 17.08.2018 року, чого стягувач не зробив, а подав скаргу через більш як два місяці 05.11.2018 року. Крім цього, зазначає, що суд зробив помилкові висновки щодо поверхневості проведення виконавчих дій державним виконавцем та невиконання рішення суду боржником. Зазначає, що суд звернув увагу, що в Акті державного виконавця від 26.07.2018 року, який став підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2018 року відсутній підпис стягувача, а також її представників, однак суд не зазначив, в якій нормі закону чи підзаконного акту передбачено необхідність наявності таких підписів.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду справи належним чином обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що від представників заявника ОСОБА_4 було подано відзив на апеляційну скаргу, а Мостиським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області було надано для огляду у судовому засіданні виконавче провадження №55386781 від 2.07.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів скарги, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв, заперечень та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 447, 448, ч.1 ст. 16 ЦПК України, абз. 18 п.10 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 19 Конституції України, ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції,що діяла на часі винесення оспорюваної постанови, ст.ст. 11, 19, 49, 41 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення Конституційного суду № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р., п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 р. та задовольняючи скаргу, виходив з того, що 10.11.2017 року Городоцький районний суд Львівської області видав виконавчий лист №448/324/16 на виконання рішення суду, яким зобов`язано демонтувати димохідну трубу, встановлену на даху гаражу у господарстві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 Судова АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , яка використовується для відведення димових газів. В подальшому, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 р. дане рішення роз`яснено, зазначивши, демонтажу підлягає уся самочинно встановлена димохідна труба (в т.ч. її частина, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частина, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві Злидник. Зазначений виконавчий лист перебував на примусовому виконанні старшого державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянської О.М. 27.07.2018 року старшим державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянською О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Із змісту даної постанови убачається, що згідно роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області № 448/324/16 від 26.04.2018 р., боржником рішення суду виконано в повному обсязі, а саме: демонтовано усю самочинно встановлену димохідну трубу (в т.ч. її частину, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частину, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 . При цьому, державний виконавець, керувався п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Як убачається із оглянутого у суді виконавчого провадження № 55385781, актів державного виконавця від 14.06.2018р., 09.07.2018 р., 26.07.2018 р. державним виконавцем вчинялись дії щодо виконання рішення суду та зазначено, що димохідна труба демонтована повністю. В Акті державного виконавця від 26.07.2018 р., який став підставою для винесення Постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2018 р. відсутній підпис стягувача ОСОБА_4 , а також її представників ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які у суді підтвердили, що жодних повідомлень про вчинення виконавчих дій не отримували, Акт про виконання не підписували, Постанову про закінчення виконавчого провадження не отримували, станом на сьогодні у господарстві Злидників залишається встановленою димохідна труба, що не свідчить про виконання рішення суду, а отже, підстав для закриття провадження у державного виконавця не було. З огляду на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про направлення Постанови про закінчення виконавчого провадження, представники стягувача стверджують, що такої не отримували, кореспонденція від державного виконавця, надіслана представникам стягувача такої Постанови не містила, з огляду на неодноразові звернення представників із заявами про відновлення виконавчого провадження та інші їх звернення щодо невиконання рішення суду, суд вважав, що строк пропущено з поважних причин та підлягає поновленню. За наведеного, оскільки виконавчі дії проведені поверхнево, судове рішення всупереч Закону не виконане, права стягувача є незахищеними, суд вважав, що слід поновити стягувачеві строк на оскарження Постанови про закінчення виконавчого провадження та скаргу задовольнити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Коник Олена Григорівна, ОСОБА_8 Ярослав Степанович в інтересах заявника (стягувача) ОСОБА_4 звернулися в суд зі скаргою, в якій просили поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р.; визнати бездіяльність начальника Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідика Р.З. щодо невчинення усіх дій, спрямованих на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 незаконною; визнати незаконною та скасувати постанову начальника Мостиськонго районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідика Р.З. від 27.07.2018 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві ОСОБА_9 .М., ОСОБА_1 .; зобов`язати начальника Мостиськонго районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідика Р.З. відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 р. про демонтаж димохідної труби, встановленої у господарстві Злидника І.М., ОСОБА_10 Г.М.

В підтвердження скарги покликаються на те, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017р. вирішено демонтувати димохідну трубу, встановлену у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 . Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 р. дане рішення роз`яснено, зазначивши, демонтажу підлягає уся самочинно встановлена димохідна труба (в т.ч. її частина, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частина, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві Злидник. 10.11.2017 р. Городоцьким районним судом Львівської області було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення Апеляційного суду Львівської області та 14.12.2017 р. державним виконавцем Мостиського відділу ВДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення. Вважають, що державний виконавець не вчинив усіх дій, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду та передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Зараз у господарстві Злидників надалі залишається встановленою та не демонтованою димохідна труба, а рішення Апеляційного суду не виконане, натомість, начальник Мостиського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідик Р.З. 27.07.2018 р. виніс Постанову про закінчення виконавчого провадження, просять задоволити скаргу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.

Окрім наведеного, відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час постановлення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження), за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у старшого державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянської О.М. перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Городоцьким районним судом Львівської області №448/324/16 на виконання рішення суду, яким зобов`язано демонтувати димохідну трубу, встановлену на даху гаражу у господарстві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , 5, яка використовується для відведення димових газів.

Із оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, щостаршим державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Полянською О.М. виконавче провадження з виконання виконавчого листа було закінчено з таких підстав:що згідно роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області № 448/324/16 від 26.04.2018 р., боржником рішення суду виконано в повному обсязі, а саме: демонтовано усю самочинно встановлену димохідну трубу (в т.ч. її частину, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частину, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 . При цьому, державний виконавець, керувався п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із виконавчого провадження № 55385781, актів державного виконавця від 14.06.2018р., 09.07.2018 р., 26.07.2018 р. та правильно встановлено судом першої інстанції державним виконавцем вчинялись дії щодо виконання рішення суду.

Однак, слід вважати, що рішення суду, яке набрало законної сили та окремо було додатково роз`яснено, виконано у повній мірі не було.

Як вбачається із матеріалів справи та наведено вище рішенням апеляційного суду у справі від 19.10.2017 року вирішено: «Демонтувати димохідну трубу, встановлену на даху гаража в господарстві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , яка використовується для відведення димових газів».

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.04.2018 року було роз`яснено згадане рішення про те, що: «…демонтувати слід всю самочинно встановлену димохідну трубу (в тому числі її частину, яка обмурована цеглою та є димоходом і частину, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаража), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаража відповідачів до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві ОСОБА_5 і ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 .».

Відповідно виконаним належним чином дане рішення слід вважати у такий спосіб, за яким була б демонтована повністю уся димохідна труба, про що йдеться окремо деталізовано в ухвалі про роз`яснення рішення, що унеможливило б її подальше використання у місці її знаходження, захистило б права позивачки (зокрема, і на чисте довкілля), за захистом яких вона звернулась до суду та, які слід вважати рішенням суду були відновлені, а також у певній мірі унеможливило б повторне аналогічне порушення її прав відповідачами та не призводило до повторного звернення з такими ж вимогами у майбутньому.

У акті державного виконавця від 26.07.2018 р., який став підставою для винесення Постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2018 р. зазначено про те, що: «… димохідну трубу демонтовано повністю (на даху, в середині гаража та зовні, під стіною гаража до лінії фундаменту гаража)».

Однак, як вбачається із фотознімків, які долучені державним виконавцем (зокрема сторінки 64-69 виконавчого провадження) більша частина труби була дійсно демонтована у певний період, однак частина труби, що розміщена в лівій стіні приміщення від стіни, що зображена прямо (на якій розміщувалась більша частина труби, що розміщувалась усередині приміщення); під розміщеними на стіні набором розрізних ключів (сторінки 64, 65 виконавчого провадження), не демонтована. Крім цього, отвори в стінах, в яких розміщувалась труба не були замуровані (закладені), як елементи демонтажу труби та неможливості її повторного відновлення.

Крім цього, у згаданому акті від 26.07.2018 року відсутній підпис стягувачки ОСОБА_4 чи її представників, що підтверджували б факт вчинення виконавчих дій та згоду із закінченням виконавчого провадження з виконання згаданого рішення.

Представники заявниці підтвердили, що жодних повідомлень про вчинення виконавчих дій не отримували, Акт про виконання не підписували, Постанову про закінчення виконавчого провадження не отримували, станом на час розгляду справи у господарстві Злидників залишається встановленою димохідна труба, що не свідчить про виконання рішення суду.

Відповідно слід вважати, що таке неповне та неналежне виконання судового рішення державним виконавцем призвело до негайного відновлення становища, що існувало до ухвалення рішення, яким було поновлено права позивачки та фактично знівелювало весь хід судового розгляду та саме судове рішення, як його результат та відповідно така бездіяльність не свідчить про належне, повне та швидке виконання судового рішення.

Тому, підстав для закінчення виконавчого провадження не було.

Що стосується пропуску строку на подання скарги, то слід вважати, що такий строк судом першої інстанції поновлено підставно, зважаючи на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні достовірні відомості про вручення Постанови про закінчення виконавчого провадження стягувачці чи її представникам. Представники стягувачки ж стверджують, що такої не отримували, кореспонденція від державного виконавця, надіслана представникам стягувача такої Постанови не містила та вони неодноразово зверталися із заявами щодо невиконання рішення суду та про відновлення виконавчого провадження.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та таку слід залишити без задоволення, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра