Справа № 155/1831/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г. М.
Провадження № 22-ц/802/142/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів -Здрилюк О.І., Русинчука М.М.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання нікчемним договору, що обмежує права споживача за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року,-

встановив:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк», ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0 про надання останньому кредиту в сумі 12300,00 доларів США на строк до 25 квітня 2029 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,0 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення щомісячних рівних платежів відповідно до графіку. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов вищевказаного кредитного договору 25 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори поруки № 0/1, № 0/2 та № 0/3 відповідно до яких поручителі зобов'язувалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № № 0 від 25 квітня 2008 року. Оскільки всупереч умовам вищевказаних договорів своїх зобов'язань відповідачі належним чином не виконали, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів у користь банку кредитну заборгованість в розмірі 9438,74 доларів США та 6449,79 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, а також понесені ним судові витрати.

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання нікчемним договору, що обмежує права споживача, посилаючись на те, що між ним та банком 25 квітня 2008 року укладено кредитний договір № 0 про надання кредиту в сумі 12300,00 доларів США на строк до 25 квітня 2029 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,0 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення щомісячних рівних платежів відповідно до графіку.

Вважає, що вищевказаний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, подальше його використання завдає йому значних матеріальних збитків. Надання кредитних коштів за кредитним договором відповідає ознакам споживчого кредиту, тому до цих правовідносин застосовуються норми Закону України "Про захист прав споживачів". ОСОБА_2 зазначає, що Банк при укладенні кредитного договору в порушення вимог ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", не надав обов'язкової інформації про кредит, в тому числі, інформації про переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування, про можливі валютні ризики. надати таку інформацію банк був зобов'язаний відповідно до п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених НБУ 10.05.2007 №168. За таких обставин просив суд визнання нікчемним кредитний договір № 0 від 24.04.2008 року

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05.09.2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання нікчемним договору, що обмежує права споживача прийнято до спільного розгляду з первісним позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання нікчемним договору, що обмежує права споживача задоволено.

Ухвалено визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_2.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати це рішення і ухвалити нове про задоволення позову банку.

Зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи зустрічний, позов не з'ясував обставин, що мають значення для вирішення справи. Висновок суду про те, що банк не повідомив споживача про валютні ризики зроблений помилково.Указує, що ОСОБА_2, підписуючи кредитний договору, підтвердив своїм підписом, що перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог Закону України "Про захист прав споживачів" (дане положення передбачено п. 7.13 кредитного договору).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу банку визнає частково в частині відсутності підстав для визнання кредитного договору недійсним та вказує, що предметом зустрічного позову було визнання кредитного договору нікчемним, а не недійсним як це ухвалив суд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ «УкрСиббанк» підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України ).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 25 квітня 2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.16-19), згідно з п.п.1.1, 1.2.2, 1.3.1 якого позичальнику ОСОБА_2 надавався кредит в сумі 12300,00 доларів США на строк до 25 квітня 2029 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,0 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення кожного місяця щомісячних рівних платежів згідно графіку (а.с.19-22).

Також 25 квітня 2008 року на виконання умов кредитного договору № 0 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори поруки № 0/1, № 0/2 та № 0/3 (а.с.24-26), згідно з п.п.1.1., 1.3 яких Поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 0, а у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителів виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору.

02 лютого 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 0 від 25 квітня 2008 року (а.с.23), згідно з п.1 якої, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком була прийнята застава нерухомого майна.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до п. 7.13 кредитного договору сторони домовилися вважати, що, уклавши це договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ним, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України "Про захист прав споживачів".

Вказане положення кредитного договору відповідає вимогам п.3.8 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, у якому зазначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики підчас виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

ОСОБА_2 не зазначив у позовній заяві про обставини, які указують про укладення оспореного ним договору з використанням нечесної підприємницької практики, або ж що при укладенні договору його, як споживача, введено в оману. Під час розгляду справи ні ОСОБА_2 ні його представник не повідомили суду з посиланням на пункти договору, у чому полягав обман та нечесна підприємницька практика при укладенні кредитного договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявність підписаного обома сторонами кредитного договору, а також додаткового договору до кредитного договору № 0 від 02.02.2009 року свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти вказані договори та розуміли їх, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору,.При укладенні договору ОСОБА_2 були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 підписав кожну сторінку кредитного договору, що є підтвердженням факту ознайомлення його з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін, оскільки будь-яких належних доказів протилежного суду не надано, у зв'язку із чим доводи відповідача в частині невідповідності кредитного договору нормам Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу, що навіть при встановленні факту ненадання інформації зазначеної позивачем при укладенні кредитного договору, така обставина може бути підставою для покладення на суб'єкт господарювання відповідальності, передбаченої ст.ст.15, 23 Закону України "Про захист прав споживачів", але не є порушенням ч.1 ст.203 ЦК України, і не дає підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Також встановлено, що перед підписанням кредитного договору позичальник не був обмежений у праві ознайомитись з умовами кредитування та будь-якими іншими продуктами, що пропонувались Банком, а також порівняти умови кредитування, що пропонувалися АКІБ "УкрСиббанк" з кредитними продуктами інших банків.

Таким чином оспорений договір на час укладення за своїм змістом і формою відповідав вимогам, встановленим законом для таких видів договорів, при цьому права позичальника порушені не були, тому підстав для визнання його недійсним немає.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 7 років здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, з позовом про недійсність такого протягом цього часу до суду не звертався.

Також слід відзначити, що згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, відповідач ОСОБА_2 правом споживача на відмову в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору, не скористався.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійним слід відмовити за безпідставністю.

Що стосується позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, то колегія суддів вважає, що такий підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

25 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2. укладено кредитний договір № 0, відповідно до пункту 1.1 якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, у розмірі 12300,00 доларів США, що еквівалентно 62115 грн за курсом Національного Банку України на день укладання договору. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише у разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Пунктом 1.3.1 вказаного договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється 13 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до пункту 1.3.4 кредитного договору трок сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Позичальник відповідно до пункту 1.2.2 договору зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 квітня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно з умовами відповідної угоди сторін.

Пунктом 2. 1 кредитного договору передбачено, що забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором є: застава нерухомості, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 66,0 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_8 та порука ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9.

02 лютого 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 0 від 25 квітня 2008 року (а.с.23), згідно якого, в пункт 2.1 кредитного договору внесено зміни щодо майна яке передається в заставу, зокрема доповнено вказівкою, що передається в заставу земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 2500,00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.., Горохівський район за кадастровим номером :01:001:0091 та є власністю ОСОБА_8.

Відповідно до пункту 3.1.3 кредитного договору у разі порушення позичальником умов цього договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати відсотків за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та відсотків за кредит.

Позичальник зобов'язується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору.

У розділі 6 кредитного договору сторони погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту і повної сплати процентів за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 6.1.2 договору).

Відповідно до пункту 6.2. кредитного договору в разі застосування банком права вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової плати за кредит, банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32-го календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника вимогу про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником зазначеної вимоги банку.

Терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких зобов'язань, банк має право додатково вимагати сплату пені в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. При цьому банк може використати право на застосування пені, починаючи з тридцять другого календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого зобов'язання (пункт 4.1 кредитного договору).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 квітня 2008 року (а.с.38-48), станом на 03 листопада 2015 року, заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ "УкрСиббанк" становить: 8395,20 доларів США - заборгованості по кредиту, 1043,54 доларів США - заборгованості по відсотках, 2216,60 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 13 лютого 2015 року по 03 листопада 2015 року, 4233,19 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за строк з 13 лютого 2015 року по 03 листопада 2015 року.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення виконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

10.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до вимог розділу 6 кредитного договору, направив відповідачам письмову вимогу про дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит.

Відповідачів було попереджено, що у випадку неусунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги на - 41 календарний день з дати відправлення вимоги, банк буде вимушений буде вжити заходів щодо дострокового повернення суми кредиту, що залишилась, сплати нарахованих процентів та пені, які підлягають уточненню на дату фактичного повернення коштів шляхом реалізації свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відомості про отримання вимоги відповідачами в матеріалах справи відсутні.

Пред'явлення ПАТ «УкрСиббанк» вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання основного зобов'язання, а тому зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати плати за нього повинно було бути виконане до 21.10.2015 року включно (в межах 41-денного строку, встановленого у вимозі банку від 10.09.2015 року).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належним чином не виконав свої кредитні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка ним не погашена, тому вимоги банку про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підставна та підлягає до задоволення в розмір визначеному в розрахунку наданому банком.

В частині солідарного стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід зазначити таке.

25 квітня 2008 року на виконання умов кредитного договору № 0 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори поруки № 0/1, № 0/2 та № 0/3 (а.с.24-26).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги).

Зважаючи на викладене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

У договорах поруки, укладених між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, у пункті 3.1 цих договорів зазначено, що ці договори діють до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в наведеному випадку підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 559 ЦК України.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання з повернення суми кредиту з відповідними процентами не пізніше 25.04.2029 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату відсотків, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (пункти 1.3, 1.4 договорів поруки).

Отже, оскільки договором кредиту передбачено, що чергові платежі позичальник повинен був здійснювати кожного місяця, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителів.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), відповідно до якого строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов'язанням.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1599цс15, з огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, здійснивши останній платіж 11.12.2014 року, тому з 11.01.2015 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. Банк з позовом до суду звернувся 17.11.2015 року, що підтверджується відтиском штампу канцелярії суду на позовній заяві (а.с.1).

Враховуючи те, що банк звернувся із позовом до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, відповідальність поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обмежена 6-місячним строком, перед зверненням до суду, а саме травнем 2015 року.

З огляду на вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2, як позичальника, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як поручителів, слід солідарно стягнути заборгованість на користь банку в розмірі 8151,15 доларів США - заборгованості по кредиту, 581,02 долара США - заборгованості по відсотках, 1656,17 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з травня 2015 року по листопад 2015 року, 3623,75 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за строк з травня 2015 року по листопад 2015 року.

В частині стягнення заборгованості, щодо якої порука припинилась, то вона підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку в розмірі 244,05 доларів США - заборгованості по кредиту, 462,52 долара США - заборгованості по відсотках, 560,43 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з січня 2015 року по квітень 2015 року, 609,44 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за строк з січня 2015 року по квітень 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з тим, що апеляційним судом з ОСОБА_2 стягнуто 8395,20 доларів США заборгованості та 6439,79 грн. пені, а з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - 8151, 15 доларів США заборгованості та 5279,92 грн. пені, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 в користь банку слід стягнути 2303,75 грн. витрат по оплаті судового збору при звернені до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою, а з поручителів по 2124,29 грн. з кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.04.2008 року в розмірі 8732,17 доларів США (вісім тисяч сімсот тридцять два долара США 17 центів), з них: 8151 долар США 15 центів - заборгованості по кредиту, 581 доларів США 02 цента - заборгованості по відсотках та 5279,92 грн. (п'ять тисяч двісті сімдесят дев'ять гривень 92 коп.) пені, з них: 1656 грн. 17 коп. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з травня 2015 року по листопад 2015 року, 3623 грн. 75 коп. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за строк з травня 2015 року по листопад 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.04.2008 року в розмірі 706,57 доларів США (сімсот шість доларів США 57 центів), з них: 244 долара США 05 центів - заборгованості по кредиту, 462 долара США 52 центів - заборгованості по відсотках, та 1169,87 грн. (тисячу сто шістдесят дев'ять гривень 87 коп.) пені, з них: 560 грн. 43 коп. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з січня 2015 року по квітень 2015 року, 609 грн. 44 коп. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за період з січня 2015 року по квітень 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () 2303,75 грн. витрат по оплаті судового збору при звернені до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () з кожного по 2124,29 грн. витрат по оплаті судового збору при звернені до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання нікчемним договору, що обмежує права споживача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: