ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4225/19 Справа № 201/9315/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Головного управління Пенсійного фонду України

в Дніпропетровській області,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 1-2).

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 грудня 2017 року близько 08 год. 10 хв. в місті Дніпрі на перехресті вул. Гоголя та вул. Паторжинського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21043, н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Лексус, н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування № АК/3795491, укладеним між Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Дніпрі та філією ПрАТ «УПСК». 18 грудня 2017 року позивач звернулася до ДФ ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту від 21 травня 2018 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 83511,40 грн. Згідно із звітом № 32/12/17 від 11 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Лексус склала 300784,07 грн. Таким чином, розмір невідшкодованої шкоди становить 217272,67 грн. Також позивачем були понесені витрати на проведення оцінки понесених збитків у розмірі 1200 грн., а також витрати на проведення дефектування автомобіля у розмірі 1200 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21043, н/з перебував у розпорядженні Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, а ОСОБА_2 перебував з ним у трудових відносинах. 31 січня 2018 року діяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі було припинено у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Просила суд стягнути з відповідача 217272,67 грн. в рахунок відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2400 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення оцінки нанесених збитків та проведення дефектування автомобіля, а також 2196,73 грн. сплачений позивачем судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2019 року заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі /а.с. 72-75/.

Своє рішення суд обгрунтував тим, що оскільки внаслідок неправомірних винних дій працівника відповідача, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, майну позивача було завдано шкоди, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а шкода в заявленому обсязі підлягає відшкодуванню відповідачем.

ГУ Пенсійного фонду України з рішенням суду не погодилось та подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 79-80/.

Позивач скористалась своїм правом на подання відзиву, в якому просить залишити апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2019 року без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 14 грудня 2017 року о 08 годині 12 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , під час руху на регульованому перехресті вул. Гоголя та вул. Паторжинського в м. Дніпрі, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався на зелений сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі № 201/12/18, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу № 32/12/17, складеного СПД ОСОБА_4 11 січня 2018 року, вартість відновлювального ремонту складає 300784,07 грн. (а.с. 13-22). Витрати позивача на проведення оцінки матеріальної шкоди склали 1200 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.39), а також позивач понесла витрати на дефектовку автомобіля у розмірі 1200 грн. (а.с. 40-41).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21043, р/н НОМЕР_4 застрахована згідно із полісом № АК/3795491 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПрАТ «УПСК», страхувальник - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (а.с. 7).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08 листопада 2017 року «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» 31 січня 2018 року діяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі було припинено у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

18 грудня 2017 року позивач звернулася до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8), а у подальшому 02 березня 2018 року із заявою про страхове відшкодування (а.с. 10).

Згідно із довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 21 травня 2018 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 83100,99 грн. (а.с. 12).

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14 грудня 2017 року, які він надав працівникам поліції після дорожньо-транспортної пригоди, останній працює у Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (а.с. 42). У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, поданого до ПрАТ «УПСК» 14 грудня 2017 року, зазначений водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 , а також у додатках до повідомлення зазначені наказ про прийняття водія на роботу, наказ про закріплення водія за автомобілем, посвідчення водія (а.с. 43). Указане свідчить про те, що ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини працівника відповідача ОСОБА_2 , тому суму спричиненої матеріальної шкоди у зв"язку з пошкодженням транспорного засобу позивача необхідно стягнути з відповідача.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що працівник відповідача при виконанні своїх службових обов`язків своїми діями завдав позивачу матеріальну шкоду, а представником відповідача не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_2 в той день не виконував своїх трудових обов`язків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи скарги позивача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров