ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
20 травня 2019 року
м. Харків
справа № 642/4467/18
провадження № 22-ц/818/2327/19
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Бородіної О.В., -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбних відносинах, вони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що донька є курсантом першого курсу денної форми навчання Харківського національного університету внутрішніх справ, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки у розмірі 3000 грн щомісячно до закінчення нею навчання у серпні 2020 року.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до червня 2020 року включно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року заочне рішення від 17 жовтня 2018 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до червня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, один з яких є інвалідом дитинства та потребує додаткових матеріальних витрат, крім того, його донька ОСОБА_6 отримує грошове забезпечення за місцем навчання та знаходиться на повному державному утриманні.

Правом надати відзив ОСОБА_1 не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є курсантом денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня донька відповідача ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, яку останній має можливість надавати у розмірі 1/8 від його заробітку (доходу) щомісячно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , загальна сума доходу за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року становить 62261 грн.

18 червня 2005 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , має сина ОСОБА_8 2006 року народження та доньку ОСОБА_9 2012 року народження, яка є інвалідом дитинства.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частині від заробітку щомісяця.

Доводи апеляційної скарги про те, що донька ОСОБА_3 знаходиться на повному державному утриманні та отримує грошове забезпечення як курсант Харківського національного університету внутрішніх справ, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами. Не надано також відповідачем жодних доказів на підтвердження понесення ним додаткових витрат на утримання доньки, яка має статус інваліда дитинства.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова