Справа № 326/1434/18
Провадження № 2/326/23/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої - судді Стріжакової Т.В.

за участю секретаря Назарової А.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Приморську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2018 між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 412 500,00 грн., що еквівалентно 15 000 доларів США на момент укладання договору позики. Усі умови договору позики між позивачем та ОСОБА_3, погоджені і викладені в розписці, підписаній ОСОБА_3 08.02.2018. На сьогоднішній день відповідач не виконав свої зобовязання за договором позики та утворилася заборгованість в розмірі 412 500,00 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.1047 ЦК підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

У правових висновках Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-63цс13 та від 02.07.2014 у справі №6-79цс14 вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який надається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його складання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Оскільки у розписці відповідача від 08.02.2018 встановлено обовязок останнього повернути позику до 20.09.2018 та відповідачем повернення суми позики прострочено, у нього виникло право вимагати повернення суми позики в судовому порядку.

Просить стягнути з відповідача суму позики за договором від 08.02.2018 в розмірі 412 500,00 грн., судові витрати покласти на відповідача (а.с.2-4).

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 27.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.16).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт на рухоме майно відповідача ОСОБА_3, а саме на транспортний засіб марки, моделі LADA 212140, рік випуску 2016, ідентифікаційний номер (VIN) XTA212140H2267736; та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії стосовно цього транспортного засобу (а.с.9-10).

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 27.09.2018 заяву задоволено, постановлено накласти арешт на рухоме майно: транспортний засіб: марка, модель LADA 212140, рік випуску 2016, що зареєстрований на імя ОСОБА_3; заборонено йому вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаного транспортного засобу (а.с.17-18).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що підтримує усе викладене в позовній заяві та викладене у судовому засіданні його представником ОСОБА_2 Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, зазначив, що у позивача мається розписка відповідача від 08.02.2018, яка підтверджує боргове зобовязання відповідача, що відповідач отримав від позивача 412 500 грн., що еквівалентно 15000 доларів США, що відповідач зобовязався повернути суму займу 412 500 грн. до 20.09.2018. Розписка підтверджує укладення договору позики між сторонами, його умови, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від позивача (кредитора) вказаної грошової суми. До теперішнього часу сума позики не повернута. Просив стягнути з відповідача суму позики за договором від 08.02.2018 в розмірі 412 500,00 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, повторно не зявився в судове засідання. Він не повідомив про причини своєї повторної неявки, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність (а.с.60,72,73).

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач та представник позивача просять справу розглянути у відсутність відповідача, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що у позивача мається розписка ОСОБА_3 від 08 лютого 2018 року, в якій вказано, що він, ОСОБА_3 (зазначений його ідентифікаційний номер та данні його паспорту), який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав грошові кошти в розмірі 412 500 (чотириста дванадцять тисяч пятсот) грн., що еквівалентно 15000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США від ОСОБА_1, зобовязується повернути до 20.04.2018. У розписці міститься підпис (а.с.5).

У висновку експерта №4-364 Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.12.2018 вказано, що до Запорізького НДЕКЦ МВС України 10.12.2018 надійшла заява від ОСОБА_1 про проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 326/1434/18 про стягнення заборгованості за договором позики. Проведення експертизи доручено головному судовому експерту сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних досліджень ОСОБА_4, яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової почеркознавчої і лінгвістичної експертизи за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів», свідоцтво від 05.11.2018, стаж експертної роботи з 2018 року; вона обізнана про відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 КК України. На експертизу надано, у тому числі розписку від 08.02.2015, в якості порівняльного матеріалу надано вільні зразки підписів ОСОБА_3, вказаний їх перелік, поставлені на вирішення експертизи питання, інформаційні джерела, описано дослідження. В процесі проведення експертизи були досліджені підписи, виконані від імені ОСОБА_3 та зроблений висновок, що «Підпис під текстом розписки, яка починається словами: «Розписка…» та закінчується словами «..2018 року» від 08.02.2018 виконаний ОСОБА_3 (а.с.113-119).

Вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, що має достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження вільних зразків, мотивація висновку експерта повна та вичерпна, висновок не допускає подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз'яснення, а тому суд приймає його до уваги.

У судовому засіданні оглянутий оригінал вказаної розписки, на зворотній частині розписки міститься штамп «Запорізький НДЕКЦ МВС України, обєкт дослідження №363, № висновку експерта №4-363, 13.12.18».

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22.09.2018 в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація щодо транспортного засобу: ідентифікаційний номер (VIN) XTA212140H2267736, а саме: марка, модель - LADA 212140, рік випуску 2016, колір - синій, тип пального - бензин, дата державної реєстрації 16.03.2017, обєм двигуна 1690 куб.см., власник один, обмежень щодо експлуатації транспортного засобу немає (вих. №П-117 від 22.09.2018) (а.с.11).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22.09.2018 в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація про те, що за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 22.09.2018 зареєстрований транспортний засіб: марка, модель - LADA 212140, рік випуску 2016, обєм двигуна 1690 куб.см, дата державної реєстрації 16.03.2017 (вих.№П-118 від 22.09.2018) (а.с.12). Згідно з інформацією, наданої СПД ОСОБА_5 спеціалістом-товароведом, який діє на підставі сертифікату Фонду держмайна України №24/17, середньомісячна вартість автомобіля LADA 212140, 2016 року виготовлення на 22.09.2018 складає 208500,00 грн. (а.с.13).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й підтвердженням його умов, а також вона засвідчує факт передання позичальник певної грошової суми або речей.

При цьому, за змістом частин 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг із зобов'язанням її повернення, так і дата отримання коштів в борг.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, від 08.06.2016 у справі № 6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обовязковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права.

Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача мається розписка відповідача, яка оглянута в судовому засіданні, в якій відповідач ОСОБА_3 вказав про отримання ним 08.02.2018 від позивача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 412 500 грн., що еквівалентно 15000 доларів; що сума позики повинна бути повернута до 20.09.2018. У висновку експерта №4-364 Запорізького НДЕКЦ МВС України від 13.12.2018 зазначено, що в процесі проведення експертизи були досліджені підписи, виконані в цій розписці та у наданому порівняльному матеріалі від імені відповідача ОСОБА_3, та зроблений висновок, що «Підпис під текстом розписки, яка починається словами: «Розписка…» та закінчується словами «..2018 року» від 08.02.2018 виконаний ОСОБА_3

Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов'язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов'язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу та відсотки за користування. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування.

Але відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав.

Відповідно статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Отже, борговий документ - розписка знаходиться у позивача. Відповідачем не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів повернення відповідачем позивачу суми позики. А наявність боргової розписки у позивача підтверджує наявність боргу.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у позивача мається розписка відповідача про отримання відповідачем позики в сумі 412 500,00 грн. Вказана розписка є належним письмовим доказом укладення між сторонами договору позики суми в розмірі 412 500,00 грн., який підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми позики. У судовому засіданні вказана розписка оглянута. Відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, зазначений у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав, і в судовому засіданні вони не були здобуті. Внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 412 500,00 грн.

Тому порушені права позивача на своєчасне отримання предмета позики по договору займу у сумі 412 500,00 грн. підлягають поновленню, а вимоги позивача про стягнення даної суми 412 500,00 грн. підлягають задоволенню, для цього наявні всі підстави.

В звязку з тим, що позовна вимога про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 125 грн., який сплачено позивачем при подачі позову (а.с.1).

Керуючись: ст.ст.526,530,645,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст.3,4,10,12,13, 19,60,79-81,88,133,141,209,223,247,259,263-265,273,280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики в сумі 412 500 (чотириста дванадцять тисяч пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4125 (чотири тисячі сто двадцять пять ) грн. 00 коп.

Повний текст рішення буде виготовлений 15 лютого 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Приморським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку він може подати Приморському районному суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: подати апеляційну скаргу про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подаються Запорізькому апеляційному суду через Приморський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: 72143, Запорізька область, Приморський район, с.Орлівка, вул.Миру, буд.22, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: 72150, Запорізька область, Приморський район, с.Новопавлівка, вул.Гагаріна, буд.16, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суддя: підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: суддя Т.В. Стріжакова

15.02.2019