Номер провадження: 22-ц/813/4189/19
Номер справи місцевого суду: 523/3369/15-ц
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

15 листопада 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 12 травня 2015 року по вказаній цивільній справі та надала заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із відповідною заявою. Посилаючись на те, що вона не була присутня в судовому засіданні при ухваленні судового рішення 12 травня 2015 року, про вказане рішення їй стало відомо лише 18 жовтня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, заявник стверджує, що вона вже зверталась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку ухвалою суду їй було повернуто як неподану. А тому вважає, що причини пропуску строку є поважними та просила їх поновити.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги її заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 16 травня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 224 ЦПК України, чинного на час ухвалення судом заочного рішення, передбачено, що, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У статті 227 ЦПК України зазначено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Аналогічна норма міститься у статті 283 ЦПК України, що набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Згідно статті 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до частини 3 статті 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як зазначено у статті 284 ЦПК України, що набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частина 3 статті 287 ЦПК України визначає, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що заяву ФОП ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 27 січня 2017 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року було повернуто заявнику в зв`язку з не усуненням недоліків заяви.

В матеріалах справи наявна розписка представника ФОП ОСОБА_1 - адвоката Грози І. В. від 06 квітня 2017 року про ознайомлення з матеріалами справи, відтак і з текстом заочного рішення. Отже, наявні в матеріалах справи дані свідчать про обізнаність ФОП ОСОБА_1 про постановлення судом заочного рішення по справі ще у квітні 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на перегляд заочного рішення та залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що посилання ФОП ОСОБА_1 на відсутність в неї відомостей про ухвалення заочного рішення суду є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийнятті судом до уваги. Будь-яких поважних причин, які б заслуговували на увагу та давали підстави для поновлення пропущеного строку з боку ФОП ОСОБА_1 не заявлено та з цього приводу не додано належних та допустимих доказів. Тому клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, а подана до суду заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 120 ЦПК України, що набрав чинності з 15 грудня 2017 року, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно статті 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У статті 127 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та доказів, що свідчать про неможливість про звернення відповідач ФОП ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення у встановлений законом строк.

Отже, судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на виконання рішення суду, що є складовою частиною здійснення правосуддя, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, відповідачка ФОП ОСОБА_1 стверджувала, що вона пропустила строк з поважних причин, оскільки їй не було вручена копія заочного рішення у встановленому законом порядку. Крім того, відповідачка посилалась на недбалість її представників при здійсненні захисту її прав та інтересів в суді.

Матеріалами справи з достовірністю та об`єктивно підтверджується те, що ОСОБА_1 не отримала копію заочного рішення у встановленому ст. 227 ЦПК України порядку.

Тому суд першої інстанції визнав причини пропуску строку не поважними без врахування обставин справи та наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку недбалість осіб, які представляли інтереси відповідачки у цивільній справі, не може служити підставою для позбавлення її права на перегляд заочного рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Практика ЄСПЛ щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Аналізуючи таку практику у контексті гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, можна зробити висновок, що причини порушення прав людини частіше за все полягають у недосконалому законодавстві або в його практичному застосуванні державними органами та судовими інстанціями.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 вересня 2005 року у справі «Салов проти України» зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову «передбачений законом», є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись «законом», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

Аналізуючи зазначені норми процесуального права, практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи обставини справи та наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що у даному випадку відповідачка ФОП ОСОБА_1 була позбавлена права на доступ до суду, оскільки їй не була забезпечена можливість перегляду заочного рішення та їй чиняться правові перешкоди у здійсненні цього права.

За таких підстав, вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, передчасно відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду заяви до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 ч. 1, 2, 374 ч. 1 п.6, 379 ч. 1, 3, 4, 381 - 384 ЦПК України,Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 16 травня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко