22-ц/804/1055/19
237/5413/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/5413/18

Номер провадження 22-ц/804/1055/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач ОСОБА_4

відповідач Катеринівська сільська рада Марїнського району Донецької області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Марїнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2018 року, у складі судді Медведського М.Д., дата складення повного судового рішення 07 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги обґрунтовані тим, що 07 червня 2006 року помер його дядька ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,760 га, розташованої на території Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № -03-000-0912. За життя ОСОБА_6 заповіту не склав. Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки ОСОБА_6 в період з 2009 року до дня смерті проживав разом із ним та його родиною в селі Катеринівка по вул. Садовій в будинку № 32 Марнського району Донецької області, просив визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка залишилася після смерті ОСОБА_6

Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 4,760 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №-03-000-0912 (державний акт серії ДН № 185758) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 07 червня 2006 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, як особа, яка не брала участь у справі, просить рішення суду скасувати та відмовити ОСОБА_4 у позові, посилаючись на те, що вказане рішення безпосередньо стосується його прав та законних інтересів, оскільки рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2018 року припинено право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 4,760 га та за ним, ОСОБА_5, визнано право власності на цю земельну ділянку. Крім того вважає, що ОСОБА_4 не

представлено належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог про визнання права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив її відхилити, посилаючись на те, що він надав достатньо доказів на підтвердження родинних звязків з ОСОБА_6 та обґрунтованості свого права на спадкування земельної ділянки, що належала спадкодавцю.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представник Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області в судове засідання апеляційного суду не зявилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 185758, ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 4,760 га, розташованої на території Катеринівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № -03-000-0912.

Згідно довідки № 606/02-26 від11 вересня 2018 року, виданої Катеринівською сільською радою Марїнського району Донецької області, ОСОБА_6, 11 вересня 1951 року дійсно в період з 2009 року по 2015 рік проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 908928, ОСОБА_6 помер 11 липня 2015 року в місті Курахове Марїнського району Донецької області у віці 63 років.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт спільного проживання позивача та спадкодавця не менше пяти років доведений, то позивач є спадкоємцем четвертої черги і у нього виникло право на спадкування земельної ділянки, яка перебувала у власності ОСОБА_6, померлого 07 червня 2006 року.

З рішенням суду погодитися не можна, оскільки воно не відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Як вбачається зі справи, що свої вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ОСОБА_4 предявив до Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області, обґрунтував тим, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємців немає.

Не погоджуючись з доводами позовної заяви ОСОБА_4 та рішенням суду ОСОБА_5 посилався на те, що суд неповно зясував обставини справи та не врахував, що це рішення безпосередньо стосується його прав та інтересів.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_5 надав рішення Марїнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2018 року, що набрало законної сили, відповідно до якого визнано, що ОСОБА_6 втратив право на земельну ділянку(пай), що належала йому на підставі державного акту на землю ДН № 185758, площею 4,760 га, розташованої на території Катеринівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № -03-000-0912 та визнано за ОСОБА_5 право власності на вказану земельну ділянку (а.с.33-34).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_5 25 травня 2018 року, реєстраційний номер 233 на підставі рішення Марїнського районного суду Донецької області № 237/1199/18, виданого 16 квітня 2018 року (а.с.36).

Отже, на час звернення ОСОБА_4 до суду - 02 листопада 2018 року, власником земельної ділянки, на яку просив позивач визнати право власності, був ОСОБА_5, який до участі у справі залучений не був.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції неповно зясував обставин, що мають значення для справи, не вирішив питання про залучення до участі у справі власника земельної ділянки, яка стала предметом спору, і ці порушення норм процесуального права призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки прийнято судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме, ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, крім іншого, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з відмовою ОСОБА_4 у позові про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 4,760 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № -03-000-0912, що належала ОСОБА_6 на праві власності

згідно державного акту на землю серії ДН № 185758, виданого на підставі розпорядження Голови Марїнської районної державної адміністрації Донецької області № 392 від 14 вересня 2005 року.

На підставі ст.ст. 141,382 ЦПК України, колегія суддів, ухвалюючи нове рішення про відмову ОСОБА_4 у позові та задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 вважає необхідним стягнути з позивача на користь ОСОБА_5 у відшкодування судового збору, оплаченого при подачі апеляційної скарги, 1057,20 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Марїнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування судового збору 1057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 18 квітня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_2

ОСОБА_3