Справа № 212/4146/2012
Провадження № 22-ц/801/812/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В.В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 рокуСправа № 212/4146/2012м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Зайцева А. Ю., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Вінницька місцева прокуратура, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці про забезпечення позову, постановлену в цій справі 12 березня 2012 року в м. Вінниці суддею цього суду Дерновою В. В.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2012 року ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Вінницька місцева прокуратура, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; витребування від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» частки торгівельного комплексу та офісу, площею 31,6 кв. м, мотивуючи його тим, що замовником будівництва торгівельного комплексу та офісу був позивач, який повністю й оплачував таке будівництво, отже право на вказане приміщення повинно було реєструватись та належати ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», а не ОСОБА_4, яка незаконно заволоділа цим майном.

У позовній заяві ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» просило забезпечити позов шляхом накладення арешту на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що накладення арешту на все приміщення необхідно з метою запобігання вчинення ОСОБА_3 та іншими співвласниками у спільній частковій власності яких знаходиться це майно, дій, що утруднять виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 березня 2012 року заяву ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

Не погодившись із постановленою ухвалою, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_5, посилаючись на не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу частково скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» про забезпечення позову в частині накладення арешту на 43/2250 часток торгівельного комплексу та офісу, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвалу із з/б блоків, які розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві спільної часткової власності апелянту;та в частині накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 526 кв. м., кадастровий № НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1

В судовому засіданні в апеляційному суді представником ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» надано суду відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та заявлено клопотання про продовження строку для подання такого відзиву, яке судом задоволено, оскільки доведено, що строк пропущено з поважних причин.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам в повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто відповідач може відчужити майно, тому з метою забезпечення позову необхідно застосувати заходи забезпечення позову та накласти арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

Із такими висновками суду у повній мірі не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України (в ред., чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в ред., чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України (в ред., чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 квітня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; витребування від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» частки торгівельного комплексу та офісу, яка складається з приміщення № 4-16 на ІІІ поверсі будівлі (літ. «А») по АДРЕСА_1

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_2 від 18 січня 2019 року ОСОБА_3 належить 37/900 часток торгівельного комплексу та офісу, загальною площею 1157,7 кв. м. по АДРЕСА_1, а власником 43/2250 часток цього торгівельного комплексу та офісу є ОСОБА_5 (т. 3, а. с. 63).

Згідно з Інформації державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 24 лютого 2019 року власником земельної ділянки площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 є Вінницька міська рада, а право оренди цієї земельної ділянки належить ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, Приватному торговельно-посередницькому малому підприємству фірмі «Едельвейс» (т. 3, а. с. 66-71).

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення зави про забезпечення позову в повному обсязі, зокрема накладення арешту на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., оскільки обраний заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і фактично позбавляє інших співвласників цього майна, зокрема ОСОБА_5, права користування ним.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано обсяг позовних вимог та не перевірено наявність інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, що призвело до порушення майнових прав ОСОБА_5 у вигляді обмеження її права на володіння й розпорядження 43/2250 часток спірного торгівельного комплексу та офісу.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали в частині накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 526 кв. м., кадастровий № НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з вимогами заяви про забезпечення позову ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» просило накласти арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Відповідно до резолютивної частини ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 березня 2012 року судом накладено арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

Отже, вимоги про накладення арешту на земельну ділянку площею 526 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, позивачем не заявлялось, а судом першої інстанції не вирішувалось, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України та ч. 1 ст. 352 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та забезпечення права на апеляційне оскарження судових рішень, суд апеляційної інстанції не вправі при перегляді оскаржуваної ухвали давати правову оцінку діям державного виконавця щодо накладення арешту на цю земельну ділянку та знімати з неї арешт.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині накладення арешту на 43/2250 часток торгівельного комплексу та офісу, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвалу із з/б блоків, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 526 кв. м., кадастровий № НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 березня 2012 року скасувати в частині накладення арешту на 43/2250 часток торгівельного комплексу та офісу, загальною площею 1157,7 кв. м. та підвалу із з/б блоків, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 526 кв. м., кадастровий № НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : А. Ю. Зайцев

Т.Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 23 квітня 2019 року.