МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/252/17

"04" березня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.06.2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики. На підтвердження якого відповідач видав розписку.

У відповідності до договору позики, відповідач отримав в борг гроші в сумі 5000.00 доларів США на строк до 31.12.2013 року, про що склав власноручно письмову розписку.

У відповідності до договору позики, відповідач повинен щомісячно, до пятого числа кожного місяця за користування позикою виплачувати проценти у розмірі 500.00 доларів США до 31.12.2013 року.

В період з липня 2009 року по квітень 2010 року, ОСОБА_2 передав позивачу, як проценти за користування позикою 5000.00 доларів США, про що було складено розписки. В травні 2010 року, ОСОБА_2 припинив виплату відсотків, і на вимоги позивача виконати свої зобовязання по договору позики не реагує.

На день звернення до суду з позовом розмір прострочених зобовязань становить: борг за договором позики 137211.00 гривень, проценти з урахуванням індексу інфляції 1239081.19 гривень, а всього 1376292.19 гривень.

Позивач ОСОБА_1 просить: стягнути з ОСОБА_2 суму боргу 137211.00 гривень, суму процентів за договором позики з урахуванням індексу інфляції 1239081.19 гривень, судові витрати.

Позивач ОСОБА_1, будучи повідомленим про час, місце розгляду справи до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив. Згідно наданого відзиву просив відмовити у задоволення позову та закрити справу, посилаючись на те, що дійсно у вказаний період отримав грошову позику у вказаному розмірі, однак всі боргові зобов?язання виконав протягом 2009-2010 років. Рішенням Макарівського районного суду від 01.06.2012 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.10.2012 року у справі №2-1420/11 встановлено, що ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним договором позики виконав належним чином, при цьому навіть у більшому розмірі, ніж визначено зобовязанням. Посилання позивача на те, що кошти, які повернуті відповідачем є відсотками за договорами позики, а основний борг відповідач не повернув є безпідставними. Відповідач наголошує, що позивач звернувся до суду із позовом щодо вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет позову і з тих самих підстав, який вже був вирішений судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи №2-1420/17, рішення по якій набрали законної сили.

Встановлено, що згідно розписки ОСОБА_2 від 05.06.2009 року, останній отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 5000.00 доларів США і зобовязався повернути гроші до 31.12.2013 року і щомісячно виплачувати проценти в сумі 500.00 доларів США (а.с.4).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.07.2009 року, останній отримав десять процентів за червень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.08.2009 року, останній отримав десять процентів за липень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 06.09.2009 року, останній отримав десять процентів за серпень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.11.2009 року, останній отримав десять процентів за жовтень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.12.2009 року, останній отримав десять процентів за листопад місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.01.2010 року, останній отримав десять процентів за грудень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.02.2010 року, останній отримав десять процентів за січень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.03.2010 року, останній отримав десять процентів за лютий місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.04.2010 року, останній отримав десять процентів за березень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 та додаткового другого заключення (договора позики) від суми 5% підписаного 05.03.2010 року (а.с.13).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 05.05.2010 року, останній отримав пять процентів за квітень місяць від суми згідно заключення (договору позики) 05.03.2010 року із ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно розписки ОСОБА_1 від 06.10.2009 року, останній отримав десять процентів за вересень місяць від суми згідно договору позики 05.06.2009 року із ОСОБА_2 (а.с.15-16).

Позивачем до матеріалів справи доданий розрахунок заборгованості за договором позики, та завданих збитків порушенням зобовязання, згідно якого він особисто зробив розрахунок збитків, завданих порушенням зобовязання, які становлять 1239081.19128 гривень (а.с.18-19).

Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 01.06.2012 року по справі №2-1420/11, у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відсотків за договором позики від 05.06.2009 року відмовлено (а.с.37-39).

Відповідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 17.10.2012 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Макарівського районного суду Київської області від 01.06.2012 року залишено без змін (а.с.40-42).

Відповідно до вимог ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договору.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачем не надано для дослідження суду договір позики, який був укладений між ним та відповідачем 05.06.2009 року, у звязку з цим, ним не було доведено необхідності сплати відповідачем процентів за користування коштами, переданими у позику.

Суд критично оцінює напис у розписці від 05.06.2009 року, зроблений відповідачем ОСОБА_2 про зобовязання сплати процентів у розмірі 500.00 доларів щомісячно, оскільки розпискою підтверджується лише факт отримання позичальником коштів. Розписка не є письмовим договором позики та не встановлює умови вказаного правочину. Відповідач ОСОБА_2 виконав свої зобовязання, повернувши позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000.00 доларів США.

Керуючись вимогами ст.509, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складення повного його тексту, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя