Справа № 2-5585/11
Провадження № 8/643/3/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Горборукової М.О.

представника заявника адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири,

в с т а н о в и в:

27 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 зазначив, що 24 жовтня 2012 року Московський районний суд м. Харкова розглянув його вищезазначений позов та прийняв рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Рішення суду обґрунтовувалося тим, що суд встановив факт того, що предметом спору є трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, що належала його батькам: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. 12.06.2002 померла мати заявника ОСОБА_6, після якої відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири. Спадкоємцями першої черги являлись батько ОСОБА_5, син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_2 В 2011 р. заявник звернувся до 11-ї нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де виявились розбіжності в написанні прізвища, імя та по батькові і за таких обставин, він не міг отримати свідоцтво про прийняття спадщини. Окрім того, заявник довідався, що його батько за життя оформив договір дарування спірної квартири на відповідача ОСОБА_2 Суд вказав, що заявник не надав доказів про те, що його мати була зареєстрована у домоволодінні № 12 по Березівському вїзду м. Харкова, де постійно проживала разом з заявником. Він дійсно не надав суду належних доказів про місце реєстрації, оскільки вважав, що його мати була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-яких документів щодо факту місця реєстрації його матері на момент смерті він отримати та надати суду не зміг з бюрократичних причин паспортної служби та своєї хвороби. За таких обставин суд дійшов висновку про факт постійного проживання разом з матірю на момент її смерті. Після набрання чинності рішенням суду він неодноразово звертався до різних органів державної влади з метою встановлення справедливості. Надавав свідчення про те, що спірну квартиру він побудував за свої власні кошти і повністю вніс пайові внески, хоча пай був оформлений на його батька. Також надавав свідчення, що він постійно проживав і в квартирі, і в домоволодінні по Березівському вїзду, 12 у місті Харкові. Оскільки його мати тяжко хворіла, він поселив її у своєму домоволодінні № 12 по Березівському вїзду у м. Харкові у 1997 році і доглядав її до самої смерті. Факт реєстрації матері заявника на той час не цікавив і не придав цьому значення. Тільки 17 серпня 2018 року заявник отримав належний доказ у справі, а саме довідку про те, що його мати на момент смерті проживала разом з ним і офіційно була зареєстрована за адресою: м. Харків, Березівський вїзд, 12 (т.3 а.с. 74).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 підтримав доводи заяви, посилаючись на вищенаведене, та просив заяву задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви та надав суду письмові заперечення проти заяви, в яких зазначив, що заявником ОСОБА_4 пропущені строки для звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки остаточне рішення у справі № 2-5585/11 набрало законної сили 26.11.2013 року. Таким чином, строк для звернення із відповідною заявою про перегляд такого рішення за нововиявленими обставинами сплив 27.11.2016 року. З огляду на те, що підписана ОСОБА_7 заява від 27.08.2018 року була подана до суду за межами, передбачених статтею 424 ЦПК процесуальних строків, що не підлягають задоволенню. Крім того, свою заяву позивач ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що на момент розгляду справи судом він не мав змоги належним чином підтвердити факт його постійного проживання разом із матірю в будинку № 12 по Березівському вїзду у м. Харкові станом на момент її смерті, а отримати відповідний доказ йому вдалося лише 17.08.2018 року. Процесуальні недоліки справи, зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Зі змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що судом, який ухвалив остаточне рішення у справі, досліджувалися обставини спільного проживання позивача зі своєю матірю на момент її смерті за тією адресою, яку він зазначає, проте, вказані обставини не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Таким чином, доводи заяви ОСОБА_4 зводяться до відсутності в нього на момент розгляду справи судом процесуальної можливості отримати необхідні докази, які вдалося зібрати лише зараз, що не може вважатися підставою для перегляду рішення суду, оскільки нововиявленою обставиною не є. Доводи, викладені в заяві, на думку представника відповідача, не лише не можуть бути визнані нововиявленими обставинами, але й не стосуються предмету доказування, були відомі заявнику станом на момент розгляду справи, а саму заяву було подано за межами преклюзивного трирічного строку з моменту набрання судовим рішенням законної сили. У задоволенні заяви ОСОБА_4 просив відмовити (т. 3 а.с.104-106).

Третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора направила суду лист, згідно з яким просила розглядати справу за відсутності їх представника.

Треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ» в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто йдеться про обставини, які існували на момент вирішення справи, але з різних причин не були відомі заявникові.

Частиною пятою статті 423 ЦПК України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як встановлено судом, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 р. в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири відмовлено (т. 1 а.с. 139, 140-143, 230).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2013 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року змінено. Встановлено факт родинних відносин та визнано ОСОБА_4 сином ОСОБА_8, померлого 11.02.2011 року. Встановлено факт належності довідки № 431, виданої ЖБК «Радист 22» 22 березня 1993 року та реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації за 355407 від 29 березня 1993 року на імя ОСОБА_9 ОСОБА_8 Визнано частково недійсним договір дарування квартири укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчений Одинадцятою Харківською державною нотаріальної конторою 15 грудня 2004 року, за реєстровим № 5-2319. Визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_4. В іншій частині рішення залишено без змін (т.1 а.с. 264, 265-269).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року рішення апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2013 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с. 54-56).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року залишено без змін (т.2 а.с. 96, 97-102).

24 березня 2016 року ОСОБА_7, як особа, чиї права вирішив суд, звертався з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року у справі № 2-5585/2011. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 додав до касаційної скарги копію Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 17 лютого 2016 року, згідно з яким ОСОБА_6, яка померла 12 червня 2002 року, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Березівський вїзд, буд. 12 та копію форми Б, виданої ЖБК «Радист» (т.2 а.с. 137а-138, 141-142). На ці ж документи посилається в своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_4 та надає їх в якості нових доказів (т.3 а.с. 77, 78).

Однак згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відхилено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року залишено без змін.

З зазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 Такий висновок судів відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону. До того ж апеляційний суд при новому розгляді справи повністю виконав вказівки суду касаційної інстанції, які викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обовязковими для суду при новому розгляді справи. Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необгрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін (т.2 а.с. 180-181).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, який дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відхилено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року залишено без змін (т.3 а.с. 64, 65-69).

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.3 п.1 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Виходячи з наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення від 24 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами та у задоволенні заяви суд відмовляє.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири - залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири - відмовити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ЖБК «Радист», КП «Харківське міське БТІ», Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин квартири - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала суду складена 23 квітня 2019 року.

Суддя Харченко А.М.