Провадження №6/760/623/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Марків Я.Є. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2019 р. до суду надійшло подання державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Марків Я.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, у якому державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 760/29040/17, виданим 04.03.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- щомісячно кожної суботи з 10-00 год. до 18-00 год. без присутності матері дитини;

- два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, без присутності матері дитини.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 760/29040/17, виданий 04.03.2019 р. Солом`янським районним судом міста Києва щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступним чином:

щомісячно кожної суботи з 10-00 год. до 18-00 год. без присутності матері дитини;

два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, без присутності матері дитини.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_1 .

10.04.2019 р. державним виконавцем Марків Я.Є. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58836153, щодо виконання виконавчого листа № 760/29040/17, виданого 04.03.2019 р. Солом`янським районним судом міста Києва щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державний виконавець посилається на те, що усі вимоги державного виконавця боржником залишені без виконання, що перешкоджає подальшому вчиненню виконавчих дій та свідчить про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Боржник ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання судового рішення, рішення суду до теперішнього часу боржником не виконане, тому державний виконавець вважає, що потрібно вжити заходів та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідних зобов`язань за рішенням суду.

У відповідності до вимог ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтерисованих осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути подання без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Вимогами ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи, судом встановлено, що на виконанні в Солом`янському РВДВС м. Київ, ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП №58836153 щодо примусового виконання виконавчого листа № 760/29040/17, виданого 04.03.2019 р. Солом`янським районним судом міста Києва щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступним чином:

щомісячно кожної суботи з 10-00 год. до 18-00 год. без присутності матері дитини;

два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, без присутності матері дитини.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_1 .

Так, вбачається, що 10.04.2019 р. державним виконавцем Марків Я.Є. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58836153, щодо виконання виконавчого листа № 760/29040/17, виданого 04.03.2019 р. Солом`янським районним судом міста Києва щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

10.04.2019 р. державним виконавцем на адресу боржника та стягувача направлено вимогу з викликом до державного виконавця на 26.04.2019 р. о 10-00 год.

18.04.2019 р. на прийом до державного виконавця з`явилась боржник - ОСОБА_1 із заявою про неможливість бути на прийомі у державного виконавця 26.04.2019 р., в зв`язку з перебуванням за межами країни. Державним виконавцем складено акт державного виконавця про призначення перевірки виконання рішення суду на 11.05.2019 року на 10-00 год.

20.04.2019 р. державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Батьку дитини ОСОБА_2 дитина для побачення допущена не була, про що складено акт державного виконавця. Боржником було повідомлено, що дитина хвора і на побаченні з батьком присутня бути не може. На прохання державного виконавця надати документальне підтвердження хвороби дитини, ОСОБА_1 відмовилась. Державним виконавцем, для підтвердження хвороби дитини викликано швидку допомогу за адресою АДРЕСА_2 . Матір`ю дитини зроблено повторний дзвінок та відмінено виклик бригади до ОСОБА_4 .

25.04.2019 р. державним виконавцем, керуючись ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 58836153 про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 1700 грн., який направлено сторонам виконавчого провадження.

25.04.2019 р. державним виконавцем, керуючись ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу виконавця про проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 . Боржнику ОСОБА_1 роз`яснено вимоги ст. 64-1 Закону, а саме що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

11.05.2019 р. виходом за адресою АДРЕСА_2 державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду щодо встановлення регламенту побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконується. На чисельні дзвінки двері квартири не відчиняли, про що складено акт державного виконавця.

14.05.2019 р. державним виконавцем, керуючись ст.ст. 63, 64-1, 75 Закону винесено постанову про накладення на боржника штраф за невиконання рішення суду в подвійному розмірі (3400 грн.), копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , державний виконавець вважає, що боржник ухиляється від належного виконання судового рішення, в зв`язку з чим наявні законні підстави для тимчасового обмеження у прав виїзду за межі України.

Слід звернути увагу на те, що згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Так, відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором з Україною.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Пункт 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р. передбачено, що громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Пункт 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Крім того, передбачено обов`язок військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду тимчасово обмежено право виїзду з України якої на державну прикордонну службу України покладається завдання запобігання та недопущення з України осіб, яким тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Державним виконавцем в обґрунтування подання зазначається зокрема, про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання судового рішення, а тому наявні підстави для її обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу державного виконавця на те, що до даного подання долучено докази на підтвердження направлення боржнику документів, прийнятих виконавцем в ході виконання судового рішення однак, доказів на підтвердження отримання боржником, або не отримання із зазначенням причин, матеріали подання не містять, а відтак переконливі докази на підтвердження саме ухилення боржника від виконання судового рішення, державним виконавцем не наведені, та судом не встановлені.

Відповідно до принципів, зазначених в ст.ст. 12, 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Крім того, державним виконавцемне надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України, а також доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Таким чином, до подання державним виконавцем не долучено жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 у виконавчому провадженні має намір ухилятись від виконання рішення суду, в тому числі і шляхом залишення території України.

Таким чином, враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд вважає, що подання є недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Марків Я.Є. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.