Ухвала

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 641/2647/17

провадження № 61-12691ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Сердюка В. В., розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи - Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про поновлення порушеного права, вселення, визнання права на користування житлом,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , він зареєстрував її та її сина від першого шлюбу ОСОБА_3 як члена сім`ї за вказаною адресою. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13 червня 2016 року шлюбі між ним та ОСОБА_2 розірвано. Останні три роки відповідачі за вказаною адресою не проживають.

У травні 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка є співвласником цього будинку, звернулися з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Слобідський РВ в місті Харкові ГУДМС України в Харківській області, в якому просили визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком.

У червні 2017 року ОСОБА_2 , діючи також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулась в суд із зустрічним позовом.

Зустрічні вимоги мотивує тим, що з 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 З 1994 року вони фактично мешкали в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ними мешкав і її син від першого шлюбу ОСОБА_3 У власності чоловіка на той час перебувала 1/3 частини житлового будинку, тому вони за власні кошти добудували додаткову житлову площу, упорядкували будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 Наприкінці 2015 року їх сімейні стосунки почали погіршуватися. У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу та пішов з будинку, періодично навідуючись та вчиняючи сварки, робив усе, щоб змусити її та доньку залишити жиле приміщення. В травні 2016 року вона разом із донькою поїхали на відпочинок, а після повернення через два тижні ОСОБА_5 не пустив їх до будинку, замінив замки на вхідних дверях, склав їх речі та запропонував їх забрати. В червні 2016 року їх шлюб було розірвано. ОСОБА_5 продовжує не допускати її та доньку до будинку, фактично порушує їх право на житло з червня 2016 року, тому вони вимушено не мешкають за місцем реєстрації та постійного проживання в поважних причин.

Просила відновити її порушене право та порушене право їх доньки ОСОБА_4 на користування жилим приміщенням та вселити їх до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 , 2004 р.н., право на користування житлом за вказаною адресою та зобов`язати ОСОБА_5 зареєструвати її місце проживання за даною адресою.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі зміненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 : 1/ 3 частина будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 1996 року; 2/3 частки належить на підставі договору дарування від 20 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_5 подарував їй належні йому 2/3 частини цього будинку. В будинку зареєстровані її брат ОСОБА_5 та колишні члени його сім`ї, а саме його колишня дружина ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Відповідачі у будинку не мешкають, їх особисті речі відсутні, їх фактичне місце проживання не відоме, членами родини власника приміщення в розумінні статті 64 ЖК УРСР не є, їх реєстрація перешкоджає їй здійснювати в повному обсязі право власності на майно.

З урахування уточнень просила усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 і її сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю та визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 рокурішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2018 року у частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмови у задоволенні зустрічного позову, стягненні судового збору з ОСОБА_2 скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено порушене право ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та вселено ОСОБА_2 разом неповнолітньою донькою ОСОБА_4 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

09 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи - Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про поновлення порушеного права, вселення, визнання права на користування житлом.

16 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року.

Клопотання мотивоване тим, що у Міжрайонному ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходиться на виконанні виконавче провадження про вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на підтвердження надано вимогу державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області адресовану ОСОБА_5 .

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року, а також не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, додана вимога державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області адресована не заявнику, а ОСОБА_5 то клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький І. М. Фаловська В. В. Сердюк