Справа № 352/1009/17
Провадження № 22-ц/4808/629/19
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта Гоголя В.В.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області на ухвалу Тисменицького районного суду від 14 березня 2019 року, в складі судді Хоминець М.М., по справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківське лісове господарство» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками,

в с т а н о в и в:

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області у червні 2017 року звернувся до суду в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківське лісове господарство» з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

У серпні 2017 року змінюючи позовні вимоги перший заступник прокурора Івано-Франківської області просив: зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ДП «Івано-Франківське лісове господарство» земельною ділянкою загальною площею 1,3167 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,2505 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,006 га у виділі № 1 кварталу № 19, земельної ділянки площею 0,7055 га у виділі № 3 кварталу № 19, земельної ділянки площею 0,539 га у виділі № 4 кварталу № 19 Рибненського лісництва ДП «Івано-Франківське лісове господарство», та земельної ділянки площею 0,0662 га шляхом демонтажу огорожі за його рахунок; та зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ДП «Івано-Франківське лісове господарство» земельною ділянкою площею 2,9985 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу огорожі за його рахунок.

26 березня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи на вирішення якої просив поставити запитання 1) яка площа земельної ділянки необхідна ОСОБА_2 для обслуговування викуплених приміщень будівель бази відпочинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; 2) яку конфігурацію (план-схему) повинна мати земельна ділянка необхідна ОСОБА_2 для обслуговування викуплених приміщень будівель бази відпочинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; 3) як повинен бути влаштовний заїзд до будівель бази відпочинку які знаходяться на земельній ділянці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування клопотання представник відповідача посилався на те, що рішенням Тисменицького районного суду від 08.05.2012 року позовні вимоги прокурора Тисменицького району були задоволені, визнано незаконним рішення сільської ради від 21 липня 2005 року, визнано недійсним договір оренди землі від 30 липня 2005 року та зобов»язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку на якій відсутні об»єкти нерухомого майна.

Змінюючи предмет позову представник прокуратури просить суд зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою пл.1,3167 га та 2,9985 га на якій знаходяться житлові та нежитлові приміщення які належать відповідачу на праві приватної власності.

Оскільки для підтвердження правильного визначення площі та конфігурації земельної ділянки необхідної для обслуговування будівель бази відпочинку які належать ОСОБА_2 необхідні спеціальні знання, представник відповідача просив призначити судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експерту ОСОБА_4

Ухвалою Тисменицького районного суду від 14.03.2019 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання: яка площа земельної ділянки необхідна ОСОБА_2 для обслуговування належних йому на праві власності будівель бази відпочинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (трьох дерев'яних будівель бази відпочинку, однієї цегляної будівлі бази відпочинку та тимчасової будівлі - альтанки); яку конфігурацію (план - схему) повинна мати земельна ділянка, необхідна ОСОБА_2 для обслуговування належних йому на праві власності будівель бази відпочинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

Проведення експертизи доручено експерту Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Зобов»язано відповідача ОСОБА_2 надати у розпорядження експерта усі необхідні правовстановлюючі і технічні документи та забезпечити безперешкодний доступ до земельної ділянки для проведення експертом огляду.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Не погодившись з ухвалою суду, перший заступник прокурора Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу передати до Тисменицького районного суду для продовження розгляду.

Апелянт зазначив, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 104 ЦПК України, оскільки в її мотивувальній частині суд не навів жодних підстав та мотивів з яких дійшов висновку про необхідність призначення відповідної земельно-технічної експертизи.

Предметом оскарження в даній справі є протиправні дії ОСОБА_2, які полягають у тому що останній обмежив доступ працівників ДП «Івано-Франківське лісове господарство» до земельних ділянок площею 1,3167 га та 2,9985 га які перебувають у постійному користуванні підприємства.

Запитання які поставлені судом на вирішення земельно-технічної експертизи не стосуються предмету доказування в конкретній справі та не мають значення для її правильного вирішення.

Представник апелянта вважає, що питання встановлення розміру земельної ділянки необхідної ОСОБА_2 для обслуговування викуплених будівель бази не досліджувалось і не могло вирішуватись у вказаній справі. Зазначив, що дана земельна ділянка перебуває у державній власності, визначено її адресу, за таких обставин у суду відсутні підстави для призначення земельно-технічної експертизи, оскільки предмет справи спірна земельна ділянка визначена в натурі, має адресу та всі необхідні дані для розгляду справи та виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на те, що заперечення позивача щодо призначення по справі земельно-технічної експертизи порушує право відповідача подавати докази для підтвердження своїх заперечень в справі та перешкоджає залученню спеціальних знань якими не наділені учасники даної справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на необхідність проведення у справі земельно-технічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання представника відповідача про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору у вказаній справі є земельна ділянка площею 2,9985 га в АДРЕСА_1 в на якій знаходяться належні відповідачу будівлі бази відпочинку. Оскільки ухвалою Тисменицького районного суду від 14.04.2016 року роз»яснено рішення цього суду від 08.05.2012 року про зобов»язання ОСОБА_2 привести земельну ділянку на якій відсутні об»єкти нерухомого майна у придатний для використання стан та повернути у користування ДП «Івано-Франківське лісове господарство» не визначено площу земельної ділянки, яка необхідна відповідачу для обслуговування викуплених будівель бази відпочинку - суд дійшов висновку про необхідність призначення судової земельно-технічної експертизи.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 у якому просив зобов»язати останнього усунути перешкоди у користуванні ДП «Івано-Франківське лісове господарство» земельною ділянкою загальною площею 1,3167 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,2505 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,006 га у виділі № 1 кварталу № 19, земельної ділянки площею 0,7055 га у виділі № 3 кварталу № 19, земельної ділянки площею 0,539 га у виділі № 4 кварталу № 19 Рибненського лісництва ДП «Івано-Франківське лісове господарство», та земельної ділянки площею 0,0662 га шляхом демонтажу огорожі за його рахунок; та зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ДП «Івано-Франківське лісове господарство» земельною ділянкою площею 2,9985 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу огорожі за його рахунок.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 08.05.2012 року визнано недійсним рішення Рибненської сільської ради від 21.07.2005 року про затвердження технічної документації на земельну ділянку для обслуговування викуплених будівель бази відпочинку, визнано недійсним договір оренди землі від 30.07.2005 року, укладений між Рибненською сільською радою та ОСОБА_2; зобов»язано привести земельну ділянку на якій відсутні об»єкти нерухомого майна у придатний для використання стан та повернути у користування постійному лісокористувачеві ДП «Івано-Франківське лісове господарство».

На виконання рішення суду старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції згідно актів вилучення та передачі майна стягувачу від 12.12.2016 року ( ВП 48071230, ВП 48056668) вилучено у боржника ОСОБА_2:

- земельну ділянку загальною площею 1,3167 га яка складається із земельної ділянки площею 1,2505 га, яка відноситься до земель природно-заповідного фонду та складається з трьох земельних ділянок, розташованих у кв. 19 Рибненського лісництва ДП «Івано-Франківське лісове господарство», а саме земельної ділянки площею 0,006 га у виділі № 1, земельної ділянки площею 0,7055 га у виділі № 3, земельної ділянки площею 0,539 га у виділі № 4, та земельної ділянки площею 0,0662 га яка відноситься до земель лісового фонду;

- земельну ділянку яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 2,9985 га що перебуває у державній власності і відноситься до земель лісогосподарського призначення. До складу якої входять землі природного заповідного фонду, яка приведена у стан придатний для використання як для земель лісогосподарського призначення та земель природно-заповідного фонду (а.с.13,14).

Згідно інформації директора ДП «Івано-Франківське лісове господарство» доступ працівників підприємства до земельних ділянок, щодо яких ухвалено рішення суду обмежений, оскільки по їх периметру встановлено паркан.

Таким чином предметом розгляду у даній справі, згідно доводів позивача, є неправомірні дії ОСОБА_2, який обмежив доступ працівників ДП «Івано-Франківське лісове господарство» до земельних ділянок площею 1,3167 га та 2,9985 га які перебувають у постійному користуванні підприємства та зобов»язання відповідача усунути перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками шляхом демонтажу огорожі.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними згідно ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не додані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 будь-яких вимог щодо визначення площі земельної ділянки, необхідної йому для обслуговування викуплених будівель бази відпочинку не заявляв і такі вимоги не є предметом розгляду даної справи.

Посилання відповідача на те, що проведення земельно-технічної експертизи дасть змогу встановити точну площу земельної ділянки на якій відповідач має усунути перешкоди в користуванні ДП «Івано-Франківське лісове господарство», а яка належить ОСОБА_2 на праві користування є необгрунтованими, оскільки рішенням Тисменицького районного суду від 08.05.2005 року зобов»язано відповідача повернути у користування постійному користувачеві - ДП «Івано-Франківське лісове господарство», дане рішення державним виконавцем виконано, однак у подальшому відповідач продовжує чинити перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками і саме у зв»язку з цим позивачем заявлено позов про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом демонтажу огорожі встановленої по периметру земельних ділянок.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про призначення по справі земельно технічної експертизи, так як питання визначення площі та конфігурації земельної ділянки, необхідної відповідачу для обслуговування викуплених будівель бази відпочинку не є предметом доказування в даній справі.

У зв»язку з наведеним ухвала суду відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про призначення по справі земельно-технічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 14 березня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко