Ухвала

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 296/3039/17-ц

провадження № 61-4003 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного архіву Житомирської області, треті особи: директор Державного архіву Житомирської області, Первинна профспілкова організація Державного архіву Житомирської області, про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від

15 листопада 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року касаційна скарга залишена без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві

Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Олійник А. С ., Кузнєцов В. О .

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків до якої додано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 296/3039/17-ц з суду першої інстанції. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в частині скасування рішення Корольовського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2017 року відмовлено. Роз`яснено учасникам справи право на подання відзиву.

Ухвалою Верховного суду від 04 квітня 2018 року у задоволенні клопотань

ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року відмовлено, оскільки воно не підлягає примусовому виконанню.

Справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції та передана 04 вересня

2018 року для розгляду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в частині стягнення понесених судових витрат відмовлено, оскільки наведені заявником доводи не є переконливими.

Короткий зміст поданої заяви про відвід судді

11 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І.

Заява обгрунтована тим, що з січня 2018 року зазначена справа перебуває у провадженні Верховного Суду, будь-які процесуальні дії щодо призначення справи до розгляду не здійснюються, а тому бездіяльність суду призводить до до необгрунтованого затягування судового розгляду справи. Під час відкриття касаційного провадження судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від

15 листопада 2017 року з підстав, що воно не підлягає примусовому виконанню, незважаючи на те, що суд має право зупинити дію оскаржуваного судового рішення (якщо рішення не передбачає примусове виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Натомість, в інших справах при вирішенні аналогічного питання щодо оскарження постанови апеляційного суду, Верховний Суд на підставі положень статті 436 ЦПК України завжди зупиняв і зупиняє виконання/дію оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року суддею повинно було бути повернуто надмірно сплачений судовий збір за подання касаційної скарги, який було сплачено нею за вимоги про поновлення на роботі та стягнення втраченої заробітної плати, а не лише за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Зазначені дії судді Усика Г. І., на її думку, викликають сумнів у його неупередженості та об`єктивності під час перегляду цієї справи в касаційному порядку.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необгрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

У частині четвертій статті 36 ЦПК України прямо зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, чи щодо особи або дій заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. не убачається, що суддя виявляє упередженість та необ`єктивність щодо розгляду вказаної касаційної скарги. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у упередженості та необ`єктивності судді у зазначеній справі. Усі посилання носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обгрунтування.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. не містить підстав для відводу судді, передбачених положеннями статті 37 ЦПК України, оскільки сама по собі незгода з ухваленими судовими рішеннями учасника справи не може бути достатньою підставою для відводу судді, а є реалізацією суддею/суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України, тому що судді є особами, діяльність яких полягає у правозастосовчій практиці, тлумаченні змісту законодавчих норм та доведеність їх змісту до свідомості суспільства через судові рішення або висловлювання думки при веденні дискусії. Зазначена діяльність не свідчить про упередженість судді/суддів при розгляді конкретної справи та застосуванні законодавчих норм до певних правовідносин у конкретній справі.

Висновки за результатами розгляду заяви

Ураховуючи необгрунтованість заявленого ОСОБА_1 . відводу судді Усику Г. І., питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. визнати необгрунтованою.

Заяву про відвід судді Усика Г. І. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник