Справа № 496/3675/18
Провадження № 2/496/88/19
16 квітня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
при секретарі - Дигуляр А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.,-
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами в якому зареєстрований відповідач, чоловік її доньки, який з лютого 2017 року не проживає в ньому, так як переїхав до своїх батьків. Особистих речей в будинку немає. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає їй в здійсненні користування житловим приміщенням, реалізовувати права власника на дану житлову площу.
Позивач у судове засідання не з`явилась, але в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 24).
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується особистим підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 27).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно договору дарування від 18 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С. та зареєстрованого в реєстрі № 3009, власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_1 (а.с. 3)
06.02.2018 та 17.02.2018 року, депутатом Біляївської міської ради ОСОБА_3 , у присутності жителів м. Біляївка, складно акти про те, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно домової книги зареєстровані: ОСОБА_1 - 1972 р.н., ОСОБА_4 - 1995 р.н., ОСОБА_5 - 1962 р .н., ОСОБА_2 - 1994 р .н., ОСОБА_6 - 2015 р. н., але з лютого 2017 року та станом на теперішній час відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає (а.с. 6, 7).
Позивач вказує, що наявність реєстрації відповідача в будинку перешкоджає йому в здійсненні користування житловим приміщенням, реалізовувати права власника на дану житлову площу.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ч. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_2 від 22.04.2011 року виданий Б. Дністровським МВ в Одеській області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: В.М. Буран