ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/4578/18 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/3485/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Гуменного З.І., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування за договором (полісом) добровільного страхування від нещасних випадків,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування за договором (полісом) добровільного страхування від нещасних випадків № HA YWNS-167DHS5 від 13.08.2016 у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.08.2016 між ним та відповідачем укладено договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків. 17.08.2017 сплив термін дії договору страхування, але в зв`язку із тим, що він здійснив наступні страхові платежі, які продовжує сплачувати дотепер, вказаний договір є пролонгованим та наразі діє. 05.10.2018 позивач отримав травматичне пошкодження у вигляді рваної рани правого плеча, що відповідно до умов договору визнається страховим випадком. Відповідач надав йому відповідь, згідно якої подія, яка сталася, кваліфікується як нестрахова подія, посилаючись на те, що згідно п. 4.2. умов страхування, не визнаються страховим випадком події, що відбулися до моменту набрання чинності даного договору або після закінчення терміну його дії, а згідно п. 11.5 договору страхування, у разі несплати або неповної сплати відповідної частини страхового платежу договір набуває чинності (або припиняє свою дію) і ніякі виплати страхового відшкодування по ньому не здійснюються. Таким чином, було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якій він посилався на те, що згідно пп. 15.1.7 п. 15.1 Правил страхування встановлено, що дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також при достроковому припиненні дії договору за вимогою хоча б однієї з сторін - з дня, наступного за днем, що вказаний в письмовому повідомленні про факт припинення дії. Одностороння відмова від зобов`язання передбачена договором страхування, а саме: згідно п. 1.3.6. умов страхування до договору, страховик має право достроково припинити дію цього договору страхування в порядку, передбаченому цим договором страхування. В свою чергу, дію цього договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. Про намір достроково припинити дію цього договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш, як за 30 днів до дати припинення дії договору страхування. У зв`язку зі сплатою страхового відшкодування на підставі страхового акту від 22.02.2017 у розмірі 10000,00 грн. за отримані позивачем травми 09.02.2017 та на підставі страхового акту від 20.10.2017 у розмірі 5000,00 грн. за отримані позивачем травми 17.10.2017, відповідач вирішив скористатись своїм правом щодо зміни умов договору та його припинення, якщо такі зміни не будуть прийняті позивачем. Такі зміни є розумними та справедливими оскільки: по-перше, продиктовані віком позивача та вже отриманими ним травмами, що неодмінно підвищує страхові ризики, а також за умовами договору страхування право сторін на односторонню зміну умов договору є категоричним та не зобов`язує страхову компанію досліджувати інші додаткові обставини щодо страхових ризиків. На виконання вищевказаних норм договору відповідач направив на адресу позивача лист-вимогу, в якому зазначив про зміну страхового тарифу в розмірі 4,8 %, а страховий платіж визначив в розмірі 2400,00 грн. Якщо запропоновані зміни не будуть погоджені в тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги, договір вважається припиненим. Позивач ухилився від підписання додаткової угоди, що призвело до припинення договору, у зв`язку з чим відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він вказував, що він до цього часу не отримував від відповідача ніяких листів-вимог та додаткових угод щодо збільшення страхових платежів. Посилання відповідача на припинення з 26.11.2017 договору страхування в зв`язку з направленням на адресу позивача 07.11.2017 листа-вимоги від 30.10.2017 з копією додаткової угоди та ухиленням позивача від підписання такої угоди є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами. Щодо посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 продовжував сплачувати частки страхового платежу у розмірі 20,00 грн. після припинення дії договору, створюючи імітацію належного виконання умов договору страхування, позивач зазначає наступне.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування за договором (полісом) добровільного страхування від нещасних випадків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги, з огляду на те, що воно було ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, так як судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, із посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №761/9285/17, зазначив, що відповідачем не доведено отримання ним листа-вимоги з копією додаткової угоди, оскільки відповідачем суду було надано лише копію зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого неможливо встановити, які саме документи направлялись адресату.

Вказав, що суд першої інстанції взагалі не встановлював підставу проведення повернення щомісячних платежів, оскільки ним не було прийнято до уваги, що щомісячні платежі за страхування почали повертатись лише після звернення позивача з вимогою сплатити страхову суму та у подальшому після подання позову до суду про захист прав споживача.

Послався на те, що на час настання страхового випадку страхові платежі, які сплачувались позивачем відповідач не повертав, отже приймав їх в рахунок виконання договору, що підтверджується довідки ПАТ КБ «ПриватБанк». Жодних страхових сум, які сплачувались позивачем відповідач з підстав дострокового припинення договору страхування не повернув, чим погодився із пролонгацією добровільного страхування від нещасних випадків №НА УІ/ШБ-1670Н35. Отже, на момент настання страхових випадків договір був чинний.

ТДВ «СК «Кредо» суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просять останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вказано, що аргументам апеляційної скарги вже була надана правова оцінка в рішенні суду апеляційної інстанції у іншій справі № 636/3192/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ТДВ СК «Кредо» про стягнення страхового відшкодування за іншим випадком, але також за договором № HAYWNS-167DHS5 від 13.08.2016.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 у справі № 636/3192/18-ц апеляційну скаргу ТДВ СК «Кредо» задоволено частково. Рішення Чугуївська міського суду Харківської області від 22 січня 2019 року, яким було задоволено позов, скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Зазначено, що у відкритті касаційного провадження у справі № 636/3192/18-ц було відмовлено.

Послались на те, що не підлягають доказуванню у цій справі обставини, що були встановлені у справі № 636/3192/18-ц, зокрема, факт припинення дії спірного договору 11.12.2017.

Вказано, що якщо позивач стверджує що у поштовому відправленні № 815 було інше вкладення ніж лист-вимога та додаткова угода, то він повинен довести зазначене (спростувати доводи Відповідача). Однак, іншої поштової кореспонденції на адресу Позивача у період з 01.01.2017 по 07.11.2017 позивачу не направлялось.

Зауважено, що повернення страховою компанією на адресу позивача помилково сплачених страхових платежів після припинення дії договору відповідає звичаям ділового обороту (ч. 1 ст. 526 ЦК України), та свідчить про те, що факт припинення дії договору страхування мав місце.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та розмір шкоди, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якоюсуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що відбулося припинення дії договору страхування станом на день отримання ОСОБА_1 травматичного ушкодження, тому відмова страхової компанії у здійсненні страхової виплати ОСОБА_1 є правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з огляду на наступне.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладено договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №НА YWNS-167DHS5 (а. с. 9).

Пунктом 4.5. договору страхування передбачена страхова сума у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до пункту 6.2. договору страхування, нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулась, і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками, ботулізм, захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом), поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) застрахованої особи або її смерть.

Пунктом 7 договору страхування передбачено, що він діє 12 місяців з 18 серпня 2016 року по 17 серпня 2017 року включно (але не більше ніж сплачуваний період). Цей договір пролонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жоден з учасників договору не заявить про бажання його припинити. Сплачуваний період страхування один місяць. Згідно пункту 10 договору страхування встановлено загальний страховий платіж у розмірі 240,00 грн.

Пунктом 11.5 договору страхування передбачено, що у разі несплати або не повної сплати відповідної частки страхового платежу цей договір не набуває сили або припиняє свою дію і ніякі виплати страхового відшкодування за ним не здійснюються.

Даний договір підписано з боку страховика із використанням факсимільного відтворення підпису та печатки за допомогою засобів механічного чи іншого копіювання, а з боку страхувальника із використанням електронного підпису шляхом введення в програмні комплекси Площадки ОТП паролю, надісланого на мобільний телефон страхувальника провайдером.

З довідки про укладення договору страхування вбачається, що ОСОБА_1 13 серпня 2016 року уклав договір добровільного страхування від нещасних випадків №НА YWNS-167DHS5, за яким з вересня 2016 року по травень 2018 року здійснювались щомісячні страхові платежі у розмірі 20,00 грн. (а. с. 10).

Відповідачем 07 листопада 2017 року на адресу ОСОБА_1 за № Э.37.7.0.0/2604 направлено пропозицію щодо укладення додаткової угоди до договору страхування від 18 серпня 2016 року, якою страховий тариф визначено у розмірі 4,8%, а страховий платіж - 2400,00 грн., в якій зазначено щодо необхідності у випадку згоди в строк 30 календарних днів з дати отримання вимоги підписати додаткову угоду, яка є додатком до неї, один екземпляр направити страховику, та попереджено, що якщо запропоновані зміни не будуть погоджені у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги, договір вважається таким, що припинив свою дію з 26 листопада 2017 року за вимогою страховика (а. с. 48-49). ОСОБА_1 рекомендовано скасувати розпорядження банку щодо регулярного платежу в розмірі 20, 00 грн., якщо ним не будуть прийняті нові умови договору. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відомостей з сайту ДП «Укрпошта», поштове відправлення № 815 отримано ОСОБА_1 особисто 10 листопада 2017 року (а. с. 50, 51). Проте, ОСОБА_1 додаткову угоду до страховика не направляв, нові умови договору страхування ОСОБА_1 не визнав.

ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року отримав травматичне пошкодження у вигляді рваної рани правого плеча. 06 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява до страхової компанії про страхову виплату у зв`язку з подією від 05 жовтня 2018 року. Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки подія відбулась після закінчення терміну дії договору.

Враховуючи, що матеріали справи містять копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 815 від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» ОСОБА_1. особисто 10 листопада 2017 року та зазначене підтверджується відомостями з сайту ДП «Укрпошта», підстав вважати, що вимогу про внесення змін до договору та додаткову угоду позивач не отримував, не вбачається.

Доказів направлення відповідачем у цей період будь-якої іншої кореспонденції, окрім вказаної вимоги, на адресу ОСОБА_1 до суду не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 продовжував сплачувати щомісячні платежі за договором страхування у попередньому розмірі без урахування запропонованих змін до договору, що не може свідчити про його згоду на внесення таких змін та чинність договору. Крім того, такі платежі повертались страховою компанією на адресу позивача.

Так, з довідки про укладення договору страхування вбачається, що за договором добровільного страхування від нещасних випадків № НА YWNS-167DHS5 від 13 серпня 2016 року з вересня 2016 року по травень 2018 року здійснювались щомісячні страхові платежі у розмірі 20,00 грн.

Сплачені страхові платежі повернуто ОСОБА_1 як помилкові, а саме: згідно платіжного доручення № І023VGTDZ від 23 квітня 2018 року повернуто 80,00 грн., платіжного доручення №I05238NYP7 від 23 травня 2018 року - 20,00 грн., платіжного доручення №I06139P593 від 13 червня 2018 року -20,00 грн. З відомості розподілу масових виплат страхової компанії від 22 червня 2018 року № 180622РВ18 вбачається, що ОСОБА_1 вирішено повернути 490,00 грн. як помилково сплачених за договором страхування. Зазначену виплату проведено 22 червня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1. Згідно відомості розподілу масових виплат страхової компанії від 06 серпня 2018 року, ОСОБА_1 вирішено повернути 1020,00 грн. як помилково сплачених за договором страхування. Зазначену виплату проведено 06 серпня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1. Згідно відомості розподілу масових виплат страхової компанії від 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 вирішено повернути 950,00 грн. як помилково сплачених за договором страхування. Зазначену виплату проведено 19 жовтня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1.

Суд першої інстанції дійшов висновку про припинення дії договору добровільного страхування 11.12.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в матеріалах справи міститься копія постанови Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року по справі № 636/3192/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ТДВ СК «Кредо» про стягнення страхового відшкодування за іншим випадком, але також за договором № HAYWNS-167DHS5 від 13.08.2016.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 у справі № 636/3192/18-ц апеляційну скаргу ТДВ СК «Кредо» задоволено частково. Рішення Чугуївська міського суду Харківської області від 22 січня 2019 року, яким було задоволено позов, скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень у відкритті касаційного провадження у справі № 636/3192/18-ц було відмовлено (http://reestr.court.gov.ua/Review/81772767).

Таким чином, постанова Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 у справі № 636/3192/18-ц набрала законної сили та є чинною, а отже, встановлені вказаним судовим рішенням факт та обставини не підлягають доказуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 було встановлено, що договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № HAYWNS-167DHS5 від 13.08.2016 припинив свою дію 11.12.2017 (а. с. 151-160).

Страхування - це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Згідно статті 4 вказаного Закону, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Частинами 1, 6 статті 6 Закону передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи.

За змістом частини 1 статті 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частинами 1-3 ст. 28 цього Закону передбачено, що дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: закінчення строку дії; виконання страховиком зобов`язань перед страхувальником у повному обсязі; несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки.

При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред`явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору; ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 22, 23 і 24 цього Закону; ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України; прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

За змістом статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У пункті 4.2. Умов страхування за договором добровільного страхування від нещасних випадків зазначено, що не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися після припинення дії цього договору страхування.

З огляду на припинення дії договору страхування 11.12.2017 станом на день отримання ОСОБА_1 травматичного ушкодження 05.10.2018, відмова страхової компанії у здійсненні страхової виплати є правомірною.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.