Ухвала

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/48326/18-ц

провадження № 61-9155ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Хрещатик» про усунення перешкод у користуванні та вселення у квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Хрещатик» про усунення перешкод у користуванні та вселення у квартиру.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 . - ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2. повернуто без розгляду.

30 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Касаційне провадження у частині оскарження заявником ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року не була предметом перегляду по суті апеляційним судом, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заявником цього судового рішення необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Разом з тим, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подана заявником з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки повний текст ухвали апеляційного суду складений 05 березня 2019 року, а касаційна скарга відправлена до суду 30 квітня 2019 року, про що свідчить інформація, що міститься на конверті.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції позивач не отримував, а про її існування дізнався із відповіді, направленої на електрону адресу представнику позивача 12 квітня 2019 року.

Розглядаючи клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Посилання заявника на те, що позивач не отримував копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року зареєстрована 06 березня 2019 року, а 07 березня 2019 року вона була оприлюднена.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, з 07 березня 2019 року ОСОБА_1 та її представник мали можливість ознайомитись із оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду.

Верховному Суду не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ОСОБА_1 і її представнику ознайомлюватись із оскаржуваним судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, а тому касаційну скаргу у відповідності до положень частини третьої статті 393 ЦПК України необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для подання нової заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для його поновлення.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі міститься клопотання, у якому заявник просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору з огляду на відсутність у неї доходів, а також враховуючи те, що позивач сплатила судовий збір за звернення із позовом до суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, та враховуючи те, що доказів відсутності можливості отримання ОСОБА_1 заробітку не надано, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги розміру судового збору задоволенню не підлягає.

Посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги, у зв`язку із тим, що вона сплатила судовий збір за звернення із позовом до суду першої інстанції є безпідставними, оскільки чинне законодавство України не містить такої підстави для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи вищевикладене, судовий збір за подання касаційної скарги на оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції у цій справі становить 384,20 грн (1921,00 грн х 0,2).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 6007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга у частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Хрещатик» про усунення перешкод у користуванні та вселення у квартирувідмовити.

Визнати наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у касаційній скарзі підстави пропуску строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 червня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак