ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/1158/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2829/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року у складі судді Тарасова А.В.,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 належне їй на праві приватної власності майно: побутову техніку, відео- та аудіотехніку, ноутбук, меблі, люстри, килими, постільну білизну, сантехніку, речі індивідуального користування та інше домашнє майно, а також грошові кошти в загальній сумі 20 000 доларів США, стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.

Позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого залишилась квартира АДРЕСА_1.

У 2010 році їй стало відомо про існування відносин між її покійним чоловіком та ОСОБА_5, між якими укладено договір дарування, за яким квартиру передано ОСОБА_5.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2010 року договір дарування визнано недійним.

Після винесення зазначено рішення позивачкою було здійснено ремонт вказаної квартири, придбано необхідні речі для облаштування квартири.

Однак, в жовтні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зруйновано дверні замки та проведено вселення в квартиру за відсутності позивачки, у зв'язку з тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2012 року було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області та залишено в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2010 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання договору дарування недійсним.

Станом на грудень 2016 року власницею квартири є ОСОБА_3, яка продовжує утримувати речі позивачки в квартирі, у зв'язку з чим остання змушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено (а.с.113-115).

04 грудня 2017 року представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду (а.с.117-126).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що довідкою про склад сім'ї підтверджується факт проживання сина позивачки в спірній квартирі, що підтверджує доказ існування майна позивачки в квартирі; копія акту огляду опису та арешту майна від 19 березня 2014 року, копії паспортів на техніку підтверджують факт наявності зазначених в позові предметів в спірній квартирі та належності їх позивачці на праві власності; судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи щодо фактів, які мають значення та не прийнято до уваги, що після ремонту квартири позивачкою завезено в квартиру майно, необхідне для проживання сина та грошові кошти у розмірі 20000 доларів США.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів належності майна позивачці, та доказів і ознак протиправного заволодіння відповідачкою майном позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_5

ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 03 жовтня 1995 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_2.

За договором дарування від 04 квітня 2001 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3, а за договором дарування від 08 жовтня 2003 року між тими ж сторонами остання подарувала вказану квартиру ОСОБА_4 (а.с. 81-83).

01 листопада 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір дарування, за яким ОСОБА_4 подарував квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 (а.с. 68).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 /сина ОСОБА_4./ до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири від 01 листопада 2003 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2010 року скасовано, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа - Перша одеська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним задоволено, визнано недійсним договір дарування, укладений 01 листопада 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар однокімнатну квартиру АДРЕСА_5, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., зареєстрований у реєстрі №3-2762 (а.с. 72-76).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2012 року рішення апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2010 року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2010 року залишено в силі, яким у визнанні недійсним договору дарування відмовлено (а.с. 77-80).

05 листопада 2013 року між ОСОБА_9, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_5, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчено державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №4-2978 ( а.с.87-89).

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що після визнання договору дарування квартири недійсним у 2010 році вона провела ремонтні роботи в квартирі, завезла туди особисті речі, побутову техніку, необхідні для проживання її сина, а саме: комп'ютерна акустична система вартістю 8 699,00 грн., плазмовий телевізор «LG» MFL39050003 (0710-REV01) вартістю 7000,00 грн., DVD програвач «Pioneer» - 4 000 грн., радіотелефон «Panasonic» RX-T3931ВХ - 2 300,00 грн., ноутбук - 7 900,00 грн., мобільний телефон «НТС» One X - 3 900,00 грн., електричний чайник «AURORA» АИ-016 - 180,00 грн., пательня «Tefal» - 550,00 грн., мебельний гарнітур полірований з 7 предметів - загальна вартість 6 000,00 грн., стіл-книжка полірований - 700,00 грн., двоспальний диван - 4 300,00 грн., килим (2 шт.) - 2 500,00 грн., поличка полірована трисекційна - 400,00 грн., люстра триріжкова - 800,00 грн., водонагрівач «Ariston» SG80 - 1 500,00 грн., холодильник двокамерний «Nord» 100-4-А - 4 399,00 грн., пральна машина - 3 000,00 грн., кондиціонер спліт 9 «Medea» MSR-09HRA-ION - 2 324,00 грн., тюльпан - 520,00 грн., сантехніка - 1 930,00 грн., кухонні меблі з мийкою - 3 600,00 грн., плита газова «Gorenje» EІ 63298 - 5 460,00 грн., полірована тумба для взуття - 400,00 грн., дзеркала (2 шт.) - вартість 2 200,00 грн., карнизи (2 шт.) та штори (2 шт.) - вартість 1460,00 грн., пухові подушки (2 шт.) та двоспальна ковдра - вартість 1 200,00 грн.. антена телевізійна «ZIG-1» - 100,00 грн., постільна білизна - 300,00 грн., куртка шкіряна - 3000,00 грн., куртка-пухових - 1600,00 грн., дублянка коричнева - 4000,00 грн., пара туфель (2 шт.) - 2800,00 грн., норкова шапка - 3000,00 грн., а також грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США.

Позивачка зазначає, що в жовтні 2013 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 було пошкоджено дверні замки та здійснено вселення в квартиру №60 з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Всі речі особистого користування, побутова техніка, грошові кошти залишились в квартирі та до цього часу відповідачем не повернуті.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оскільки позивачкою не надано належних та достатніх доказів ознак протиправних дій відповідачки, направлених на заволодіння майном, знаходження її речей в спірній квартирі на момент вселення відповідачки, то суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідкою про склад сім'ї та копією акту огляду опису та арешту майна від 19 березня 2014 року підтверджується факт проживання сина позивачки в спірній квартирі та наявність майна позивачки в спірній квартирі є помилковими.

Сама позивачка стверджує, що відповідачка вселилась в квартиру в жовтні 2013 року, однак акт опису та арешту майна складено 19 березня 2014 року, тому зазначений доказ жодним чином не свідчить про належність описаних речей позивачці.

Крім того, за наслідками розгляду справи №522/27085/13-ц рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_7 про витребування майна відмовлено. Власником спірного майна та грошових коштів, зазначеного в позові ОСОБА_1, заявляв себе ОСОБА_7, однак в даній справі ОСОБА_1 вказує себе власником спірного майна та коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи щодо фактів які мають значення та прийняв до уваги, що після ремонту квартири позивачкою завезено в квартиру майно необхідне для проживання сина та грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, є безпідставними.

Доказів того, що позивачка є власником вказаного в позові майна та грошових коштів, доказів протиправного заволодіння майном позивачки з боку відповідачки не надано.

Як вбачається з матеріалів справи та рішення суду при розгляді справи судом з'ясовано всі обставини справи, надано оцінку всім доказам та справу розглянуто на підставі ч. 1 ст. 12 ч. 1 ст. 89 ЦПК України, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Інших доводів неправильності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Оскільки судом першої інстанції рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

В результаті встановленого та на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков