КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 761/26965/14-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Піхур О.В.

21 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова Анастасія Ігорівна на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою та просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 23.11.2018 у виконавчому провадженні №48960090 Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І. про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №761/26965/14-ц від 04.06.2015 щодо ОСОБА_1 ; на час розгляду скарги зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №761/26965/14-ц від 04.06.2015 у виконавчому проваджені №48960090.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року в задоволенні вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги повністю. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5568/2019
Вказує, що 03.07.2017 ухвалою Верховного суду України у справі №761/26965/14-ц зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015, питання щодо поновлення виконання судового рішення не вирішувалося. Зазначає, що у державного виконавця не було правових підстав для поновлення виконавчого провадження. Звертає увагу на те, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови, питання про поновлення виконання рішення новим Верховним Судом у встановленому порядку не вирішувалося. Вказує, що проведення державним виконавцем виконавчих дій призведе до порушення прав боржника у виконавчому провадженні, потребуватиме вчиненню дії по зверненню до суду за захистом прав, може призвести до незаконного продажу майна боржника.

У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших заінтересованих осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Укрсоцбанк», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що порушень прав заявника не відбулося та в судовому засіданні допустимими доказами не доведено, викладені в скарзі доводи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що державним виконавцем виконано положення Закону України «Про виконавче провадження», скарга є необґрунтованою.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у цивільній справі №761/26965/14-ц провадження №2/761/660/2015 позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Вирішено у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Договором кредиту № 380/305/07-Ж від 30.03.2007, яка станом на 01.09.2014 становить 328 295,84 долари США (еквівалент у гривні - 4 305 308,46 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 186 050,79 доларів США (еквівалент у гривні - 2 439 890,90 грн.); - суми заборгованості за відсотками - 115 784,94 долари США (еквівалент у гривні - 1 518 416,64 грн.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9 727,74 долари США (еквівалент у гривні - 127 570,66 грн.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 16 732,38 долари США (еквівалент у гривні - 219 430,25 грн.) (а. с. 8-15), та заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту № 380/306/07-Ж від 30.03.2007, яка станом на 01.09.2014 становить 286 995,23 долари США (еквівалент у гривні - 3 763 687,56 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 185 582,81 доларів США (еквівалент у гривні - 2 433 753,76 грн.); - суми заборгованості за відсотками - 100 055,07 долари США (еквівалент у гривні - 1 312 133,36 грн.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 455,42 долари США (еквівалент у гривні - 5 972,38 грн.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 901,93 долари США (еквівалент у гривні - 11 828,07 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв.м., в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв.м., місце спільного користування площею 35,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , включаючи всі чинні поліпшення, переобладнання та реконструкції, яке належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 30 березня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1126д та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 24.04.2007 в реєстровій книзі № 5017-266 за реєстровим № 5042П, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна. Стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений ним при зверненні до суду судовий збір, в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1 827,00 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 03.07.2017 відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Витребувано матеріали зазначеної цивільної справи з Шевченківського районного суду м. Києва. Зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року.

14.07.2017 була винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у цьому ж виконавчому провадженні.

Постановою ВСУ від 25.04.2018 у справі № 761/26965/14-ц у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

27.11.2018 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 №48960090.

ОСОБА_1 зазначив, що поновлення виконавчого провадження було незаконним, так як обставини, що стали підставою для зупинення виконавчих дій усунуто не було, так як питання про поновлення виконання рішення суду - у встановленому порядку Верховним судом вирішено не було. Вказав, що оскаржувана постанова порушує права боржника на законність виконавчого провадження, що є одним з його фундаментальних принципів, визначених у ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», а також може призвести до порушення його права власності на майно, яке може бути незаконно реалізована. Вважає, що існують достатні підстави для зупинення стягнення за виконавчим документом у даному виконавчому провадженні на час розгляду даної скарги.

Враховуючи наведене заявник звернувся із відповідною скаргою до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно з ч. 2 ст. 34 даного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження»після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у зв`язку із зупиненням судом стягнення на підставі виконавчого документа та вчиняє дії щодо поновлення вчинення виконавчих дій після усунення обставин, які стали підставою для такого зупинення.

Відповідно ч. 1 ст. 436 ЦПК України передбачено право суду касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Верховного суду України від 03.07.2017 відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Витребувано матеріали зазначеної цивільної справи з Шевченківського районного суду м. Києва. Зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року(а. с. 8).

14.07.2017 державним виконавцем винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих за виконавчим листом №761/26965/14-ц виданого 04.06.2015.

Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 761/26965/14-ц у задоволенні заяви ОСОБА_2 за результатами перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 18 травня 2016 року відмовлено.

27.11.2018 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 №48960090.

Таким чином, судом касаційної інстанції було зупинено виконання оскарженого рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку, та враховуючи, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій відмовлено, відпали правові підстави для зупинення виконання рішення суду.

Отже, Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова А.І. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №761 /26965/14-ц від 04.06.2015 №48960090 відповідно до вимог чинного законодавства.

За наведеного доводи апеляційної скарги про те, що у державного виконавця не було правових підстав для поновлення виконавчого провадження є безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець пред винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження всі заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, посилання в апеляційній скарзі про те, що проведення державним виконавцем виконавчих дій призведе до порушення прав боржника у виконавчому провадженні, потребуватиме вчиненню дії по зверненню до суду за захистом прав, може призвести до незаконного продажу майна боржника не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24.05.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова