Справа № 523/6932/19
Провадження №2/523/3207/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Одеської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А» про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання укладання договору найму

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про:

Визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 25.04.2018 року № 3195-УІІ «Про заходи із забезпечення житлових прав ОСОБА_4 , як мешканця гуртожитку».

Зобов`язання Одеської міської ради, через її виконавчі органи, укласти з ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договір найму житлової кімнати № НОМЕР_2 - площею 17,3 кв.м. в будинку гуртожитку АДРЕСА_1 .

Визнання за ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_2 право на приватизацію житлової кімнати НОМЕР_4 - площею 17,3 кв.м. в будинку гуртожитку АДРЕСА_1 .

Позов мотивується тим, що Одеська міська рада прийняла рішення від 25.04.2018 року № 3 195-VII «Про заходи із забезпечення житлових прав ОСОБА_4 , як мешканця гуртожитку» (далі Рішення). Відповідно до цього Рішення Постійна комісія Одеської міської ради із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, що створена відповідно до рішення Одеської міської ради від 16 грудня 2015 року № 15-VII, розглянула заяву та документи, надані мешканцем гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , з приводу реалізації нею прав на житло, вирішила: 1. Надати ОСОБА_4 як мешканцю гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у найм (оренду) житло у відповідному гуртожитку, доручивши: 1.1. Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради: - укласти з ОСОБА_4 договір найму кімнати № НОМЕР_2, житловою площею 17,3 кв.м. строком на два роки одинадцять місяців. 1.2. ОСГ «Заболотного 26-А», на підставі договору найму, укладеного відповідно до п. п. 1.1 пункту 1 цього рішення, укласти з ОСОБА_4 договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за типовою формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529.

Позивач вважає зазначене рішення Одеської міської ради незаконним та необгрунтованим з огляду на таке: У Рішенні зазначається, що згідно із наданими Комісії документами та інформацією, ОСОБА_4 (паспорт, виданий) зареєстрована за адресою: (місце реєстрації) з 24 листопада 2004 року по теперішній час. Однак фактично заявниця проживає у гуртожитку, розташованому за адресою: (адреса гуртожитку) з 1997 року за клопотанням ГПЖБП «Нефон», згідно якому їй було надано у користування кімнату (№ НОМЕР_1 ) (згідно нового технічного паспорту кімнату (№ НОМЕР_2 ). На підтвердження свого проживання та інших викладених фактів, заявниця надала копію паспорта громадянина України, копії укладених договорів та квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до розрахункових документів за надані житлово-комунальні послуги заявниця на сьогоднішній день займає кімнату (№ НОМЕР_2 ), житловою площею 17,3 кв. м. Документами, що підтверджують оренду зазначеного жилого приміщення є довідка від 08 червня 2006 року № 17/06 про відсутність заборгованості за проживання, договори оренди від 20 липня 2004 р. № 13/04-3, від 30 грудня 2005 р. № 97/06-3, від 20 лютого 2009 р. № 30/09/а, укладені з ТОВ «Мрія-2», договір з ОСГ «Заболотного 26-А» про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території від 31 січня 2011 року.

Але, наведене у рішенні не відповідає дійсності та спростовано рішенням суду - ОСОБА_4 , ніколи не проживала у Гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 вже зверталася до Суворовського районного суду м. Одеси з тих самих підстав щодо того самого об`єкту - кімнати АДРЕСА_10 з наданням тих самих доказів у порядку позовного провадження справа № 1527/2- 4843/11 з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А», департаменту міського господарства Одеської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення.

03 квітня 2012 року Суворовським районним судом міста Одеси було винесено рішення по справі № 1527/2-4843/11, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено. Зазначене рішення було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 червня 2012 року.

Суд у рішенні встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_4 з 17.02.1997 року по 25.11.2004 року була зареєстрована за адресою: с. Майори , Біляївського району Одеської області, та з 25.11.2004 року та на момент ухвалення рішення по справі - зареєстрована у гуртожитку у кв. АДРЕСА_4 . Факт проживання заявниці у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 не знайшов свого підтвердження. Крім того, у суд було надано ордер ТОВ «Мрія-2», та суд встановив, що ТОВ «Мрія-2» не мало права видавати ордери на житлові приміщення.

У спірному приміщенні проживала та продовжує проживати позивач - ОСОБА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3 , у приміщення вона вселилася на підставі ордеру від 20 вересня 2004 року № 16, виданого на ім`я чоловіка у кімнату № НОМЕР_1 (нова нумерація № НОМЕР_2 ) гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Чоловік позивача через декілька років зайняв сусідню кімнату гуртожитку, та там же і прописався. Позивач із донькою лишилися проживати у кімнаті № НОМЕР_1 (нова нумерація № НОМЕР_2) Гуртожитку. За користування вищевказаною кімнатою гуртожитку, позивач сумлінно здійснювала оплату всіх комунальних платежів, а також інших платежів за користування спільними приміщеннями гуртожитку такими як ванна, туалет, кухня та інші підсобні приміщення.

В період з 2005 року позивач неодноразово зверталася до Суворовської районної адміністрації, до обслуговуючих організацій - ТОВ «МРІЯ-2», ОСГ «Заболотного-26А», - з питання укладення з позивачем договору найму житла та прописки (реєстрації) її і дітей у кімнаті гуртожитку, - однак відповіді не надавали.

Позивач посилається на положення ч. 1 ст. 19, ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9 ЖК України.

Представник позивача ОСОБА_6 просила розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надав відзив в якому зазначив, що проти позову заперечує з підстав, що відповідач проживає в кімнаті гуртожитку НОМЕР_2 (№ НОМЕР_2) з 1997 року відповідно до рішення ДПП «Неофон», яке виступало наймодавцем спірного житла до 19.07.2004 року.

В подальшому, гуртожиток, де знаходиться спірне майно, передано в оренду ТОВ «МРІЯ-2» на період з 19.07.1997 року по 26.05.2009 року.

Відповідач ОСОБА_4 та ТОВ «МРІЯ-2» уклали договори найму кімнати № НОМЕР_1 , які діяли у період з 20.07.2004 року по 20.02.2010 року. Також, 14.04.2009 року відповідачу ОСОБА_4 ТОВ «МРІЯ-2» видало ордер на житлове приміщення - кімната в гуртожитку АДРЕСА_6 .

Рішенням Одеської міської ради №521 від 26.05.2009 року, гуртожиток передано до комунальної власності територіальної громади м.Одеси.

Представник відповідача - Одеської міської ради відзив не надав.

Представник третьої особи надав письмові пояснення в яких вказав, що підтримує позовні вимоги через те, що ОСОБА_4 ніколи не проживала у кімнаті НОМЕР_4, гуртожитку в будинку АДРЕСА_1 . В зазначеній кімнаті проживає позивач з дитиною, а ТОВ «МРІЯ-2» не мало повноважень видавати ордери на вселення. Просив розглядати справу за його відсутності.

Судом встановлено:

Предметом позову є оскарження рішення органу місцевого самоврядування з тих підстав, що право користування спірним житловим приміщенням належить позивачеві, отже, спір пов`язаний з захистом житлових прав громадян, зокрема права на користуванням жилим приміщенням, тобто із цивільним правом (постанова Верховного Суду від 19.04.2019 року по справі №523/2647/15-а).

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.05.2009 року №521 затверджено акт приймання-передачі з державної до комунальної власності териториальної громади м.Одеси гуртожитку та інженерних мереж, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно плану розташування житлових приміщень на 8-му поверсі будинку АДРЕСА_1 , виготовленому 05.10.2009 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації - наявна кімната № НОМЕР_2 .

Ордер №16 від 20.09.2004 року видано Державним побутовим підприємством «Нефон» на ім`я ОСОБА_5 , склад сім`ї: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_3 - дочка, на право зайняття приміщення в гуртожитку за адресою: будинок АДРЕСА_1 НОМЕР_1 житловою площею 17,08 кв.м. (а.с.19).

Відповідно до рішення виконкому ОМР від 26.05.2009 року №521 гуртожиток передано у власність териториальної громади від Української державної будівельної корпорації «Укрбуд» (а.с.21).

Позивачем не надано доказів повноважень ДПП «Нефон» на видачу ордеру №16 від 20.09.2004 року щодо майна яке належить Українській ДБК «Укрбуд», і навпаки, відповідачем надано наказ Української ДБК «Укрбуд» №31 від 11.08.2004 року (а.с.124) про припинення діяльності ДПП «Нефон» з 19.07.2004 рок, тому наданий позивачем доказ - ордер №16 від 20.09.2004 року суд визначає як недостовірний (ч.1 ст.79 ЦПК України).

До того ж, доказів обставини тотожності кімнати № НОМЕР_1 та кімнати № НОМЕР_3 суду не надано.

24 вересня 2010 року гуртожиток переданий на баланс ОСГ «Заболотного -26А».

25.04.2018 року Одеська міська рада прийняла рішення № 3 195-VII «Про заходи із забезпечення житлових прав ОСОБА_4 , як мешканця гуртожитку» (далі Рішення). Відповідно до цього Рішення Постійна комісія Одеської міської ради із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, що створена відповідно до рішення Одеської міської ради від 16 грудня 2015 року № 15-VII, розглянула заяву та документи, надані мешканцем гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , з приводу реалізації нею прав на житло, вирішила:

1. Надати ОСОБА_4 як мешканцю гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у найм (оренду) житло у відповідному гуртожитку, доручивши:

1.1. Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради: - укласти з ОСОБА_4 договір найму кімнати № НОМЕР_2, житловою площею 17,3 кв.м. строком на два роки одинадцять місяців.

1.2. ОСГ «Заболотного 26-А», на підставі договору найму, укладеного відповідно до п. п. 1.1 пункту 1 цього рішення, укласти з ОСОБА_4 договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за типовою формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529.

Представником позивача надано відповідь Одеської міської ради на адвокатський запит, з додатками, де зазначені підстави винесення спірного рішення - заява ОСОБА_4 , довідка ДПП «Нефон» про проживання ОСОБА_4 в гуртожитку з 1997 року, довідки про відсутність нерухомого майна та іншого житла у власності ОСОБА_4 , договори найму житла в зазначеному гуртожитку, договір про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території, квитанції про сплату ОСОБА_4 за користування житлово-побутовими послугами ОСГ «Заболотного 26-А».

Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували обставину, що ОСОБА_4 була мешканцем гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до п.2ч.2ст.1, п.2-1,ст.18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» є підставою для прийняття рішення ОМР про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків.

Суд критично ставиться до позиції третьої особи, щодо непроживання ОСОБА_4 в гуртожитку, так як сама третя особа - ОСГ «Заболотного 26-А» є стороною у договорі про надання послуг з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території (а.с.158) та отримувачем коштів по квитанціям про сплату ОСОБА_4 за користування житлово-побутовими послугами (а.с.169-172).

Щодо порушення прав позивача спірним рішенням ОМР та визнання за позивачем права на приватизацію спірного житла, зобов`язання ОМР укласти договір найму з позивачем, суд вважає, що для цього немає підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону, його дія поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: село Ряснополь, Березівського району Одеської області (а.с.15).

Позивач не надала доказів відсутності власного житла, підтвердження не використання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, звернення до Одеської міської ради та відмови про визнання за нею права на приватизацію житла в гуртожитку і укладання договору оренди.

Позивач зазначає, що вселилась в гуртожиток, у кімнату № НОМЕР_1 на підставі ордеру №16 від 20.09.2004 року, виданого на ім`я її чоловіка, що підтверджується довідкою. На час подання позову її чоловік проживає в іншій кімнаті гуртожитку.

Об`єднання співвласників гуртожитку «ЗАБОЛОТНОГО-26А» видало позивачу довідку від 26.03.2018 року про те, що ОСОБА_1 , разом з дітьми, з 2012 року постійно проживає в кімнаті НОМЕР_4 на АДРЕСА_10 . Кімната надана у користування на підставі рішення загальних зборів співвласників гуртожитку «ЗАБОЛОТНОГО-26А» від 28.04.2017 року (а.с.13).

Суд визнає зазначений доказ недопустимим (ч.2 ст.78 ЦПК України) так як особа набуває права користування житлом з інших підстав.

Отже, суд з наданих доказів не встановив наявність підстав у позивача на право користування кімнатою № НОМЕР_2 у гуртожитку.

Особа, на ім`я якої був виданий ордер на вселення в кімнату № НОМЕР_1 , і членом сім`ї якого була позивач на час вселення, на теперішній час проживає та зареєстрований за іншою адресою, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п.2-1, ст.18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», органи місцевого самоврядування після передачі гуртожитків у комунальну власність, відповідно до цього Закону:

-приймають рішення відповідно до глави 4 «Користування гуртожитками» Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку;

-приймають рішення відповідно до глави 59 «Найм (оренда) житла» Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст.130 Житлового Кодексу УРСР, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Стаття 810 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч.5 до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, Одеська міська рада, приймаючи рішення від 25.04.2018 року № 3195-УІІ «Про заходи із забезпечення житлових прав ОСОБА_4 , як мешканця гуртожитку» діяла відповідно до законодавства, на підставі наданих ОСОБА_4 матеріалів.

Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Позовна вимога про зобовязання укласти договір є похідною від наявності підстав на його укладання, що у судовому засіданні незнайшло свого підтвердження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Одеської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26А» про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання укладання договору найму - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.09.2019 року.

Суддя: