11.04.2019 227/57/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 квітня 2019 року місто Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Заварзіній Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме приміщенням за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Золотий Колодязь, вул. Патріотична, 57.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 1/2 частки зазначеного житлового будинку. Станом на цей час за вказаною адресою зареєстрований, зокрема, колишній чоловік доньки позивача відповідач по справі ОСОБА_2 Відповідач за місцем реєстрації не мешкає з 2014 року, що підтверджується відповідним актом та довідкою Золотоколодязької сільської ради. Згідно інформації з прикордонної служби від 09.06.2017 року відомо, що відповідач 17.08.2014 року перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Гоптівка», тобто виїхав за межі країни в невідомому напрямку і по теперішній час місце його перебування невідоме. Фактично за весь час відсутності відповідача позивач разом зі своїм чоловіком постійно належно утримують житловий будинок, проте через реєстрацію відповідача не мають змоги оформити субсидію, у звязку з чим позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 57 по вул. Патріотична в с. Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності своєї неявки до суду не надходило.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Золотий Колодязь, вул. Патріотична, 57, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 60240, виданого 23.12.2012 року виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради (а.с. 5). Ще 1/2 частина будинку належить на праві приватної власності ОСОБА_3. Право власності зазначених осіб на житловий будинок підтверджується також копією Витягу про державну реєстрацію прав серії СЕІ № 224527, виданого 23.12.2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6), а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 151202298, сформованою 27.12.2018 року державним реєстратором Добропільської міської ради (а.с. 7).

Згідно довідки № 699 від 23.11.2018 року, виданої виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та має наступний склад сімї: чоловік, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (не проживає), колишній зять, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (не проживає) (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 698 від 08.11.2018 року, виданої виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за вищезазначеною адресою, але з 2014 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає (а.с. 9).

Як вбачається з акту обстеження, складеного працівниками Золотоколодязької сільської ради та мешканцями с. Золотий Колодязь, у домогосподарстві за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Золотий Колодязь, вул. Патріотична, 57, зареєстровано 4 особи, зокрема, ОСОБА_2, проте останній не проживає за вказаною адресою з 2014 року і по теперішній час (а.с. 10).

Згідно копії довідки № 0.64-20771/0/15-17 від 30.06.2017 року, наданої Головним центром оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Гоптівка» 17.08.2014 року (а.с. 11 зв.).

Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше 3 років.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Факт реєстрації відповідача у належному ОСОБА_1 будинку обмежує її права як одного зі співвласників розпоряджатись будинком на свій власний розсуд.

За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права або інтересу.

Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житлом. Ці позовні вимоги відповідають нормам житлового законодавства.

Так, відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не проживає понад 3 роки, не бере участі в утриманні будинку шляхом оплати комунальних послуг. Вказане безсумнівно порушує права власників цього майна.

Тому заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.16, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 68, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 247, 280-282, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Золотий Колодязь, вул. Патріотична, 57.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири гривні) 20 копійок.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

11.04.2019