Справа № 638/5388/14-ц
Провадження № 2/638/318/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І. О.

за участю секретарів судового засідання Виставної А.М., Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа- ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину , за позовом третьої особи- ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи- АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" , ОСОБА_2, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

установив:

АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину , в якому просить з урахуванням уточнень визнати договорі купівлі-продажу від 31.05.2011 р., укладений між ліквідатором ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., реєстраційний номер 1275, з продажу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м. - недійсним , застосувати наслідки недійсності вказаного договору, припинити право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, поновити право власності за ОСОБА_4, поновити заборону відчуження майна.

Третя особа - ОСОБА_4 заявила самостійні вимоги до ОСОБА_1, третя особа - АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про витребування майна з чужого незаконного володіння , просить суд витребувати на її користь у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м., житловою площею 64,0 кв.м.

Свої позовні вимоги АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" обґрунтовує тим, що 13 грудня 2007 р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та фізичною особою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 352-13-И, відповідно до якого, Банк надав, а ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 606 000,00 гривень з оплатою 16% річних за строком користування до 13 грудня 2022 р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_4 та банком укладено іпотечний договір від 13 грудня 2007 р. Відповідно до умов Іпотечного договору ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру чотирьохкімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м.

Постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. у справі № Б-50/224-10 фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В рамках процедури банкрутства ФОП ОСОБА_4, її ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_2 25.03.2011 р. було укладено Договір купівлі-продажу з ОСОБА_1, за яким ліквідатор продав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Проте постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2011 р. постанову господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. про визнання ФОП ОСОБА_4 банкрутом скасовано та справу припинено. АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" вважає, що відповідач безпідставно набула право власності на вищезазначену квартиру, оскільки вона була продана на підставі скасованої постанов Господарського суду Харківської області та без згоди Позивача як іпотекодержателя.

Третя особа - ОСОБА_4 свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що належна їй квартира АДРЕСА_1, була реалізована на виконання скасованої постанови Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 р. у справі № Б-50/224-10 не з її волі, а тому спірна квартира підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4

В судовому засіданні уповноважений представник позивача - АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, позов третьої особи ОСОБА_4 також просив задовольнити.

Уповноважений представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засідання просив первісний позов та позов третьої особи задовольнити в повному обсязі на підставі доводів, наведених в їх обгрунтування.

Уповноважений представник відповідача - ОСОБА_1 проти первісного позову АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позову третьої особи - ОСОБА_4 заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовів, посилаючись на те, що дійсність оскаржуваного договору купівлі-продажу вже встановлювалась Господарським судом Харківської області у справі № 5023/1143/12, а продаж квартири було здійснено за згоди Банку, оскільки запис про іпотеку та заборони знімалися за заявою представника Філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовну заяву АТ "Банк "Фінанси та Кредит", просив в задоволення позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень, вивчивши матеріали справи у сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами провадження , що 13 грудня 2007 р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та фізичною особою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 352-13-И, відповідно до якого Банк надав, а ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 606 000,00 гривень з оплатою 16% річних за строком користування до 13 грудня 2022 р.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_4 та банком укладено іпотечний договір від 13 грудня 2007 р., реєстровий № 4848, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. Відповідно до умов Іпотечного договору ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру чотирьохкімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м.

За заявою ФОП ОСОБА_4 постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року її було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2.

31.05.2011 р., в рамках процедури банкрутства ФОП ОСОБА_4, ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу з ОСОБА_1, за яким ліквідатор продав ОСОБА_1 АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м, житловою площею 64,0 кв.м.

В день укладення договору купівлі-продажу Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" зверталась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневську Д.В. з проханням виключити запис з Державного реєстру іпотек та зняти заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, що належить ОСОБА_4, а саме: квартира, загальною площею 100,5 кв.м., житловою площею 64,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номер за РПВН 12814115 - лист № 10020/2473 від 31.05.2011 р. Зняття заборони відчуження нерухомого майна з наведеної квартири було здійснено також на підставі заяви Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 31.05.2011 р., заяви про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна від 31.05.2011 р., № 10020/2473/2, повідомлення про виключення з Державного реєстру іпотек № 10020/2473/1 від 31.05.2011 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2011 року постанову Господарського суду Харківської області про визнання ФОП ОСОБА_4 банкрутом було скасовано та справу припинено.

ОСОБА_4 зверталась з позовною заявою до арбітражного керуючого ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_10, треті особи: Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «ОТП Банк», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про визнання недійсним укладених на торгах договорів, у том числі щодо спірної квартири.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2011/14733/2012 від 17.06.2013 року у задоволені вимог було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2013 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін.

Також, ФОП ОСОБА_4 зверталась з позовною заявою до Товарної біржі «Правопорядок», треті особи: арбітражний керуючий ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_10, Філія «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним результатів відкритих торгів та договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, у тому числі договір купівлі продажу від 31.05.2011 р. квартири АДРЕСА_1. Постановами Харківського апеляційним господарського суду від 01.08.2012 р. та Вищого господарського суду від 04.10.2012 р. у справі № 5023/1143/12 договір купівлі продажу від 31.05.2011 р. квартир АДРЕСА_1 залишено в силі.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що на сьогоднішній день, договір купівлі-продажу квартири від 31.05.2011 року є дійсним.

Звертаючись з позовом АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" обґрунтовує свої вимоги на відсутністю їх згоди, як іпотеко держателя, на продаж предмета іпотеки.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно з законом не може біти звернуте стягнення.

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено.

Так ж думка узгоджені із практикою Верховний суду України викладеній в постанові від 26.06.2013 р. у справі № 6-58цс13.

Матеріалами справи підтверджено, що Філією «Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" було подано заву до нотаріуса про зняття іпотеки та зняття заборон відчуження нерухомого майна, що свідчить про те, що позивач не заперечував проти відчуження спірної квартири, крім того кошти отримані від продажу квартири були направлені ліквідатором ФОП ОСОБА_4 арбітражним керуючим ОСОБА_2 позивачу в рахунок погашення боргу банкрута, згідно листа банку № 10020/3422 від 08.08.2011 р.

В постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року міститься висновок про те, що відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 388 ЦК Українивласник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом. У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Вказана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалась на те, що належна їй квартира АДРЕСА_1 була відчужена ліквідатором ОСОБА_2 поза її волею.

Однак суд зазначає, що спірне майно було продане у ліквідаційній процедурі ФОП ОСОБА_4.ОСОБА_4 прилюдних торгах за договором купівлі-продажу , який на теперішній час є дійсними. Майно було оплачене, а право власності зареєстроване в установленному законом порядку. А тому, суд дійшов висновку про відсутність у третьої особи права витребування майна, з посиланням на його відчуження поза її волею, враховуючи, що процедура банкрутства була порушена за заявою самої ФОП ОСОБА_4. Постановою Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року було відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2, у зв'язку з чим він був зобов'язаний здійснити реалізацію майна, що належить ФОП ОСОБА_4, а за рахунок отриманих коштів погасити борги, виконання яких було забезпечено іпотекою. Із ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за результатами проведення прилюдних торгів.

Спірне нерухоме майно було продане ліквідатором ОСОБА_2 в порядку виконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2010 року, що була чинною на момент вчинення оспорюваного договору, після скасування якої питання про поворот рішення судом не вирішувався.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України - добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Отже, враховуючи наявність чинного на момент укладання договорів купівлі-продажу продажу спірної квартири рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2011 року щодо визнання ФОП ОСОБА_4 банкрутом та зобов'язання судом арбітражного керуючого ОСОБА_2 здійснити продаж всього належного банкруту майна - існували належні правові підстави набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру.

Суд доходить висновку, що ОСОБА_1 набула право власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, укладених з особою, що мала всі повноваження на укладання такого договору, що є належною правовою підставою для набуття відповідачем права власності на нерухоме майно.

ОСОБА_1 відкрито, законно та офіційно придбали у власність майно і є добросовісними набувачами, а тому у відповідності до ст. 388 ЦК України , нерухоме майно, що є предметом спору не може бути витребувано у них.

Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно буде продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскільки позивачем та третьою особою не доведено незаконність набуття відповідачами права власності на спірної квартири, то відсутні правові підстави й для визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування її з володіння відповідача ОСОБА_1

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов висновку про відсутність правових підстав в вимогах позивача та третьої особи.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, враховуючи, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати залишити за рахунок позивач та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. . 4,5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263, 264,265 ЦПК України , ст.ст. 387, 388 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ліквідатором ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. від 31.05.2011 року за реєстраційним номером 1275, недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину , про припинення права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, про поновлення права власності за ОСОБА_4 , про поновлення заборони відчуження майна, залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про витребування майна- квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за рахунок позивач та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.О.Грищенко