Справа № 573/553/19
Номер провадження 2/573/201/19
14 травня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О. І.,
з участю секретаря Кислої Ю.М.,
ррозглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛКА-ТРАНС" про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень,
02 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Сивенко В.М. звернувся з позовом до ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень. Свої вимоги мотивував тим, що 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого останній зобов`язується передати (продати) у власність покупця нежитлові приміщення, а саме: склад, літ. П, загальною площею 531,6 м.кв., розташований за адресою: АДРЕСА_1 б; прохідну, літ. Б, прохідна, літ. Б`, ворота №1, загальною площею 29,7 м.кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж з прибудовами, М-гараж, М`-гараж, М2-прибудова, №3-4 - огорожа, загальною площею 498,5 м.кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ "МАЛКА-ТРАНС".
Вказані нежитлові приміщення знаходяться на орендованій відповідачем земельній ділянці площею 4.4283 га.
Зазначає, що ОСОБА_1 забезпечив повну оплату за придбане нерухоме майно та прийняв його у власність.
На момент підписання вказаного договору позивач та відповідач домовилися про його нотаріальне посвідчення, однак відповідач, як у день підписання, так і в подальшому ухиляється від нотарільного посвідчення договору.
Оскільки, згідно з п. 7.5 договору, право власності на майно виникає у покупця після повного розрахунку за об`єкт нерухомості та після його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору не дає можливості позивачу здійснити дії по реєстрації права власності на придбані об`єкти нерухомості. Тому представник позивача просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, його інтереси представляв адвокат Сивенко В.М., який позов підтримав у повному обсязі, посилаюсь на підстави його задоволення, що викладені в позовній заяві.
Представник відповідача ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" у судове засідання не з`явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в справі доказами та в заочному провадженні за згодою представника позивача.
Заслухавши представника позивача - адвоката Сивенка В.М., повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, а саме:
Вказані нежитлові приміщення знаходяться на земельній ділянці площею 4.4283 га, що належить Білопільській міській раді і з 12 серпня 2013 року до 04 січня 2018 року перебувала в оренді у ТОВ "МАЛКА ТРАНС" (а. с. 11).
Згідно акту приймання-передачі об`єктів нерухомого майна від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_1 прийняв у власність від ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" вказане вище нерухоме майно (а. с. 7).
Як вбачається з п. п. 2.1, 2.3 спірного договору, позивач здійснив повну оплату за придбане нерухоме майно в загальній сумі 530 000 грн.
Але доказів, що позивач здійснивбезготівковий розрахунок за даним договором суду не надано, чим порушені вимоги п.п. 1 п. 7 р. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29 грудня 2017 року №148, яким встановлено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50 000 гривень уключно. Платежі на суму, що перевищує 50 000 гривень, проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством України порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку.
Крім того, позивачем не доведено суду, що він провів розрахунок з відповідачем в готівковій формі, як про це зазначив в судовому засіданні представник позивача.
Відповідно до п. 7.4 вказаний договір є укладеним та набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення, однак доказів про те, що сторони домовилися про його нотаріальне посвідчення, позивачем суду не надано.
На підтвердження того, що ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" належать об`єкти нерухомого майна, що відчужені за спірним договором, позивач надав 3 витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 травня 2018 року, з яких вбачається, що право власності на вищевказане майно зареєстроване за ТОВ «МАЛКА-ТРАНС» 02 травня 2018 року (а. с. 8-10).
Суд звертає увагу на те, що спірний договір купівлі-продажу сторонами укладений 15 серпня 2018 року, до суду позивач звернувся 02 квітня 2019 року. Але доказів на підтвердження того, що ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" станом на 15 серпня 2018 року і на 02 квітня 2019 року було і є власником спірного майна суду не надано.
Також суд зазначає, що ні на момент укладення договору, ні на час звернення з позовом до суду позивач не надав доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно було і є в наявності.
За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, що встановлено ч. 1 ст. 15 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 203 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Зі змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата другою стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Таким чином, при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.
Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №754/2339/16-ц, Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі №2-4783/07 від 17 квітня 2019 року, від 04 березня 2019 року в справі №665/2266/16-ц.
В позовній заяві позивач не вказав причин, з яких договір не був посвідчений нотаріально в день його укладення, та не зазначив, з яких причин відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу на даний час.
В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ці причини позивачу та йому невідомі, оскільки відповідач їх не пояснює.
Таким чином, з`ясувати причини непідписання спірного договору в день його підписання та до даного часу суду не представилось можливим.
На підтвердження ухилення від нотаріального посвідчення спірного договору ОСОБА_1 надані його листи від 07 березня 2019 року та 18 березня 2019 року, адресовані ТОВ «МАЛКА-ТРАНС», із пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 15 серпня 2018 року (а. с. 14-15).
Але позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач не прибув до нотаріуса в назначений ним строк.
Суд зазначає, що самих лише листів недостатньо для доведення того, що відповідач безповоротно ухиляється від нотаріального посвідчення договору і що втрачена така можливість.
Крім того, у спірному договорі зазначено, що від імені ТОВ "МАЛКА-ТРАНС" діяв ОСОБА_2
Але суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України).
Позивачем суду не надано доказів, що ОСОБА_2 мав повноваження на укладення такого договору.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який суду надав сам позивач, право на підписання договорів від ТОВ «МАЛКА-ТРАНС» надано ОСОБА_3 (а.с.16-18).
З огляду на викладене, суд вважає, що спірний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 15 серпня 2018 року сторонами укладено з порушенням вимог ст. ст. 203, 209, 657 ЦК України. Позивач не довів, що відповідач безповоротно ухиляється від нотаріального посвідчення договору і втрачена така можливість, а тому ОСОБА_1 у задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 258, 264, 265, 280-285 ЦПК України, суд
Письмова заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя