Справа № 450/3386/18 Провадження № 2/450/519/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

з участю позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору) : розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 4000, 00 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду та досягнення дитиною повноліття,-

суд постановив таке рішення:

Підстава позову (позиція позивача): 13.09.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3-С.В., ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя сторін не склалося. Приблизно через рік після народження доньки, в сторін почали виникати конфлікти. Позивач з донькою переїхала, та з 2012 року разом з донькою проживає окремо. Шлюб між сторонами носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе. Також відповідач не виконує батьківських обовязків, щодо утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3-С.В., ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі наведеного та відповіді на відзив в судовому засіданні просила позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: в судове засідання зявився, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки, то такі визнав частково, подав на адресу суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що він немає можливості сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивач, тому просить, щоб суд визначив йому аліменти у відповідності до закону.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

19.10.2018 року запит щодо доступу до персональних даних; 07.11.2018 року відповідь на запит щодо доступу до персональних даних; 15.10.2018 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 16.01.2019 року відзив на позовну заяву; 06.02.2019 року відповідь на відзив; 21.02.2019 року ухвала про призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13.09.2008 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2619, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 095023 від 13.09.2008 року.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу.

У відповідності із положеннями ч 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, відсутність їх згоди на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб відновити дошлюбне прізвище, «Кохановська», є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_4 про народження серії І-СГ № 215514 від 27.08.2009 року, слідує, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обовязком, який реалізується з метою нормального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як сторін. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини, що встановлений ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню в частині такого розміру аліментів 1013, 50 грн. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 13.09.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2619.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача - «Мота».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1013, 50 грн. (одна тисяча тринадцять гривень пятдесят копійок) грн. та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 704, 80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1, Львівська область, Пустомитівський район, м. Пустомити, вул. Грушевського,11а

Відповідач : ОСОБА_2, ІНПП НОМЕР_1, Львівська область, Пустомитівський район, м. Пустомити вул. Козацька,3/19.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2019 року.

СуддяОСОБА_5