Ухвала

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 550/109/18

провадження № 61-4060 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В. Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2018 року у складі судді Ланни Я. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Абрамова П. С., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 15 тис. грн, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначений вище кредитний договір складається з анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого станом на 26 листопада 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 115 120 грн 76 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 448 грн 43 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 4 022 грн 66 коп., пеня у розмірі 96 649 грн 67 коп.

З урахуванням викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 115 120 грн 76 коп.

У червні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2006 року, що виникла станом на 26 листопада 2017 року у розмірі 115 120 грн 76 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 448 грн 43 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 4 022 грн 66 коп., пеня у розмірі 96 649 грн 67 коп.

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк»про визнання недійсним договору від 25 березня 2013 року № SAMD №4149, укладеного на підставі анкети-заяви від 22 червня 2012 року.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що надана банком анкета-заява не підтверджує її бажання направлене на підписання договору від 25 березня 2013 року № SAMD №4149. У анкеті-заяві від 22 червня 2012 року містяться виключно відомості про особу, яка її підписала, проте у ній відсутні істотні умови кредитного договору, також відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вищевказана анкета-заява є попереднім договором. Тобто відсутнє її волевиявлення на укладення з банком договору без зазначення усіх його істотних умов, що підтверджується не дотриманням положень законодавства щодо письмової форми кредитного договору.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк просив розглядати справу без урахування уточнень його позову, оскільки у тексті уточненої позовної заяви допущено описку щодо дати укладення кредитного договору з ОСОБА_3, а саме помилковою слід вважати дату укладення договору 25 квітня 2006 року, так як вірною датою є 22 червня 2012 року.

29 травня 2015 року невстановленими особами було знято грошові кошти з кредитної карти ОСОБА_3, 29 травня 2015 року за заявою останньої до Єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному факту внесено відомості про шахрайські дії, скоєні невідомою особою, досудове розслідування триває. Банком не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_3 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а ОСОБА_3, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила про цей факт банк. Ураховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа кредитними грошовими коштами ОСОБА_3, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог банку про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Крім того, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір приєднання шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку. Отже, вказані обставини підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору з досягненням усіх його істотних умов. ОСОБА_3 не підтверджено відповідними доказами існування укладеного з банком договору від 25 березня 2013 року № SAMD№4149.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за безпідставністю. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що анкета-заява від 22 червня 2012 року, підписана ОСОБА_3, не містить істотних умов кредитного договору. Отже, оскільки сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, кредитний договір між ними не укладено. Банк, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на підставі анкети-заяви від 25 квітня 2006 року, проте у первісному позові банк посилався на кредитний ліміт у розмірі 15 тис. грн, процентна ставка 2,5 % на місяць, що підтверджується відповідним розрахунком, також розрахунок проведений з 25 березня 2013 року, номер карти зазначено SAMD № НОМЕР_1, НОМЕР_2, а анкета-заява від 25 квітня 2006 року містить іншу інформацію, а саме кредитний ліміт 3 тис. грн, 3 % базова ставка, зазначено інший номер картки. Таким чином, відсутні належні та допустимі докази щодо існування правовідносин та заборгованості ОСОБА_3 за кредитними договорами зазначеними банком.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить оскаржувані судові рішення у частині відмови у задоволенні його позову скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 після підписання анкети-заяви отримала кредитну картку, активувала її, отримувала кредитні кошти. Отже, активація ОСОБА_3 картки і користування кредитними коштами свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Умови та правили надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифами банку є загально доступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на його офіційному сайті. Крім того, відповідно до анкети-заяви ОСОБА_3 зобов'язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору.

Доводи особи, яка подала відзив

У квітні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанова апеляційного суду є законними і обґрунтованими, Умови та правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника, відсутні докази, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Установлено, що визначальним у даній справі є те, чи становлять Умови та Правила надання банком кредиту складовою частиною кредитного договору.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274 св 18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передано на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з тих підстав, що вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274 св 18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року прийнята Великою Палатою Верховного Суду на розгляд (провадження № 14-131 цс 19), а у справі, яка переглядається, наявні подібні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованостіза кредитним договором зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк