Провадження № 2/641/80/2019 Справа № 641/2474/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді- Колодяжної І.М.

за участю секретаря Ягодіній М.С.

справа №641/2474/17

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права на спадкування за правом представлення та визнання недійсним заповіту ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, в якому просить визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_7 , разом із спадкоємцем за правом представлення - його онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 від26.10.2016 року , посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_8 за р. №2444,2445.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 червня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного фонду за р. №3-98-112180-Ш-1 , власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 ,ОСОБА_9 та позивач. Оскільки у приватизації брало участь три особи, тому частка кожного з учасників складає 1/3 частини спірної квартири. ОСОБА_7 був свекром позивача , остання знаходилася у зареєстрованому шлюбі з його рідним сином ОСОБА_9 ,який також був співвласником вказаної квартири. 01 грудня 2009 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири . Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частину спірної квартири . Свідоцтво про право власності на 2/12 частини квартири нікому не видавалося. Позивач з ОСОБА_7 зареєстровані і постійно проживали разом у спірній квартирі, свекор був хворою людиною , тому позивач здійснювала за ним постійний догляд останні сім років до його смерті, забезпечувала його продуктами харчування , побутовими товарами , готувала їжу, доглядала за ним ,за власні кошти здійснювала оплату комунальних послуг , підтримувала квартиру в належному стані , здійснювала ремонт. 21 січня 2017 року помер ОСОБА_7. Незадовго до його смерті його онук відповідач і колишня дружина ОСОБА_10 почали втручатися в стосунки позивача та свекра , говорили наклепи, ображали та принижували позивача. Після смерті свекра ОСОБА_7 позивач звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини після його смерті. Оскільки позивач проживала разом з померлим однією сім,єю більше п,яти років до часу відкриття спадщини , тому нотаріус пояснила позивачу , що вона має право на спадщину як спадкоємець четвертої черги. Тому позивач вважає, що має право на спадкування разом зі спадкодавцем за правом представлення ОСОБА_11. Позивачу при розгляді даної справи у суді стало відомо про існування заповіту від 26.10.2016 року від імені ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 , посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8 за р. №2444,2445, вказаний заповіт був наданий відповідачем ОСОБА_13 до суду. З огляду на текст заповіту та стан здоров,я заповідача у позивача виникають сумніви у законності та добровільності складання заповіту. З тексту заповіту вбачається, що він складений о 10-50 год у приміщенні ,яке є робочим місцем нотаріуса за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій , 11/2, а посвідчений заповіт був за адресою проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_2 об 11-35 год в присутності свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та підписаний ОСОБА_16 ОСОБА_16 свідки пояснили, що нотаріус посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_3 , там ОСОБА_16 підписувала вказаний заповіт , нотаріус приходила в квартиру тільки один раз для підписання заповіту ,який вони і підписали за вказаною адресою і знаходилися у квартирі одну годину. Таким чином , із тексту заповіту і пояснень свідків встановлені факти ,які суперечать один одному і свідчать про порушення вимог закону та про нікчемність заповіту від 26.10.2018 року , а саме: нотаріус складала заповіт за місцем своєї роботи самостійно , а не зі слів ОСОБА_7 о 10-15 год без волевиявлення ОСОБА_7 , який участі в складанні заповіту не приймав; нотаріус посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 об 11 год 35 хв. в присутності свідків та підписувала заповіт ОСОБА_16. ОСОБА_7 цей заповіт не складав , не читав і не підписував; свідки стверджують , що вони читали і підписували вказаний заповіт в той же час за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності того самого нотаріуса і ОСОБА_7, при цьому свідки бачили нотаріуса лише один раз ; згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі заповітів з часу посвідчення заповіту об 11-35 год. і до часу реєстрації заповіту в спадковому реєстрі об 11-41 год. пройшло пять хвилин , за ці п,ять хвилин нотаріус зібрав всі документи , вийшла з квартири за адресою: м. Харків. АДРЕСА_5 , спустилася з сьомого поверху ( на якому розташована квартира спадкодавця) , потім добралася до свого робочого місця за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій , 11/2 , дістала документи , включила комп,ютер , відкрила програму Спадковий реєстр і стала вносити до програми всі відомості (22 рядки) ;між складанням заповіту нотаріусом за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій , 11/2 о 10-50 год і посвідченням заповіту за адресою: м. Харків. АДРЕСА_5 об 11-35 год. минуло 45 хвилин, хоча свідки стверджували , що нотаріус в цей же час знаходилася у квартирі разом з ними за адресою: АДРЕСА_4 протягом години; ані в тексті заповіту , ані в поясненнях свідків з обох сторін не була вказана фізична вада ,через яку ОСОБА_7 не зміг би самостійно прочитати та підписати заповіт (із-за перелому шийки стегна ОСОБА_7 не міг ходити , але читати та писати міг) ; свідки пояснили , що їх і нотаріуса запрошувала для посвідчення заповіту колишня дружина ОСОБА_7 і мати відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , тобто ОСОБА_7 свідків для посвідчення заповіту і підписання від його імені ніколи не запрошував , так саме як і нотаріуса ,яка посвідчила заповіт. Позивач вважає, що відповідачі скористалися тим, що ОСОБА_7 не міг із-за перелому шийки стегна ходити , ізолювали його від знайомих, не пускали до нього позивача і не давали йому можливості спілкуватися по телефону. Про заповіт від 26.10.2016 року ОСОБА_7 не знав , участі у складанні заповіту не приймав і волевиявлення на складання заповіту у нього не було , ніколи не доручав ОСОБА_16 його підписувати. Крім того , за життя ОСОБА_7 мав намір залишити все своє майно позивачу ,яка проживала разом з ним і піклувалася про нього.

Ухвалою судді від 18 квітня 2017 року позовну заяву залишено без руху .

10 травня 2017 року ухвалою судді провадження по вищевказаній справі було відкрито.

Ухвалою суду від 13 липня 2017 року заява представника позивача про забезпечення позову задоволена частково.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року до участі у справі у якості третьої особи ,яка не заявляє самостійних вимог залучено ОСОБА_6

11 грудня 2017 року ухвалою суду заява представника третьої особи про скасування заходів забезпечення позову скасована.

12 лютого 2018 року до суду від представника позивача ОСОБА_17 та представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 надійшли заяви про продовження розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року судовий розгляду справи продовжено за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання.

12 лютого 2018 року ухвалою суду заява представника позивача про зупинення провадження у справі залишена без розгляду.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

20 березня 2018 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_5 , в якій останній заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що представником позивача у позові зазначені відомості, які є недостовірними і не підтверджуються жодним доказом . Позивач ніколи до самої смерті не доглядала за дідом відповідача , так як останній не потребував жодної допомоги , до самої смерті він був фізичноспроможною , дієздатною та працездатною людиною.Позивач ніколи не купувала побутові товари, одяг та інші речі для ОСОБА_18 , про що свідчить відсутність доказів у матеріалах справи. ОСОБА_18 майже до самої смерті працював та отримував велику пенсію , а саме позивач навпаки потребувала сторонньої допомоги та іноді ОСОБА_19 позичав та надавав безкорисно позивачу грошові кошти. ОСОБА_18 проживав окремою родиною, окремо від позивача у придбаній за свої кошти квартирі. Він завжди за власні кошти сплачував всі витратим за комунальні послуги за дві квартири та за квартиру ,де мешкала позивач , у зв,язку з її скрутним становищем.За ОСОБА_18 доглядала його колишня дружина ОСОБА_20 , яка забезпечувала його необхідними медикаментами , продуктами харчування та необхідними речами. Після смерті батька відповідача ОСОБА_9 , його належне майно було розподілене за законом у рівних частках спадкоємцям. Спадщину отримали: його мати ОСОБА_20 син ОСОБА_5 , його батько ОСОБА_18 та його дружина позивач по справі.

До суду 20 березня 2018 року надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_21 ОСОБА_3 в якому представник просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Сьомої ХДНК від 20.07.2016 року , майно після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2, отримали в рівних частках його мати ОСОБА_20 , його син ОСОБА_5, його батько ОСОБА_7 , його дружина - позивач по справі , що повністю спростовує необґрунтовані позовні вимоги , що свідоцтво про право власності на 2/12 частини спірної квартири не видавалося після смерті ОСОБА_9. Відсутність договору довічного утримання спростовує, що відповідачка була доглядальницею відповідача. Також не надано на підтвердження інших витрат в обгрунтування позовних вимог. ОСОБА_7 з 06.10.2009 року по день смерті проживав окремо від позивача , своєю сім,єю у іншій належній йому квартирі , що виключає ствердження нібито позивачка постійно проживала однією родиною з ОСОБА_7 Догляд за своїм колишнім чоловіком здійснювала ОСОБА_20 Позивач ніколи до самої смерті не доглядала за ОСОБА_7 , останній сам сплачував комунальні послуги за дві квартири. Позивачем до позовної заяви не надано жодного доказу та відсутні правові підстави ,які б могли спростувати законність складеного заповіту. Враховуючи , що заповіт , це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті , тому заповідач має право заповідати належне йому майно будь-якій особі , а враховуючи , що він складений рідним батьком ОСОБА_18 на користь рідної доньки ОСОБА_6 , тому жодного сумніву відносно нього не виникає. Заповіт ,який був складений ОСОБА_18 на користь ОСОБА_13 в повній мірі відповідає вимогам законодавства , щодо його форми та змісту , він містить чітке та конкретне розпорядження відносно спадкового майна та посвідчений уповноваженою на те посадовою особою.

03 квітня 2018 року ухвалою суду уточнену позовну заяву залишено без руху .

Ухвалою від 11 квітня 2018 року клопотання представника позивача про виклик та допит свідків задоволено.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити в повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечував, проти задоволення позову заперечував, доводи наведені у відзиві на позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні допитаний в якості свідка.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного .

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 червня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного фонду за р. №3-98-112180-Ш-1 , власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 ,ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 від 05.08.2016 року за №2290 , за адресою: АДРЕСА_2 , станом на серпень 2016 року були зареєстровані: ОСОБА_18,як власник квартири , та позивач ОСОБА_4 невістка .

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова ОСОБА_22 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 1994 року , актовий запис №593.

01 грудня 2009 року помер ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2011 року , посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК ОСОБА_23, за р. №1-328, спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 , є його мати ОСОБА_10 в ј частці, його син ОСОБА_5 в ј частці , його батько ОСОБА_7 в ј частці та його дружина ОСОБА_4 в ј частці . Спадщина , на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з: 1/3 частини квартири АДРЕСА_6. Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину вищезазначеної квартири видано спадкоємиці ОСОБА_4. Свідоцтво про право на спадщину на 2/12 вищезазначеної квартири не видано.

12 липня 2016 року Сьомою ХДНК видано свідоцтва про право на спадщину за законом , посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК ОСОБА_23, за р. №1-272, спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 , є його мати ОСОБА_10 в ј частці, його син ОСОБА_5 в ј частці , його батько ОСОБА_7 в ј частці та його дружина ОСОБА_4 в ј частці . Спадщина на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з: 1/3 частини квартири АДРЕСА_6. Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину вищезазначеної квартири видано ОСОБА_20 та на 2/12 частки видано ОСОБА_7 та ОСОБА_4

21 січня 2017 року помер ОСОБА_24.

Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі за №46945082 від 02.03.2017 року після смерті ОСОБА_7, Шостою Харківською державною нотаріальною конторою 02.03.2017 року заведена спадкова справа №131/2017.

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_25 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_26.

Відповідно до заповіту від 26.10.2016 року посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8 за р.2444,2445, ОСОБА_7 у присутності двох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_27 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_6 . В заповіті зазначено , що на особисте прохання ОСОБА_7 , цей заповіт складено з його слів нотаріусом за допомогою комп,ютерної техніки . У зв,язку з тим,що заповідач хворий та не може підписати заповіт власноручно , на його прохання в його , свідків та нотаріуса присутності , заповіт підписаний ОСОБА_16, заповіт складено у приміщенні ,яке є робочим місцем ПН ХМНО ОСОБА_8 , посвідчено вдома за адресою: АДРЕСА_7.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції виданого повторно 16.09.2016 року, батьками ОСОБА_6 є: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_28.

06 липня 2017 року ОСОБА_6 до Шостої ХДНК подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_12 , спадкова справа №131/2017 .

Згідно листа КЗОЗ №Харківська міська поліклініка №5» , ОСОБА_7 знаходився під наглядом фахівців закладу з приводу : ішемічної хвороби серця , атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІ ст. , церебрального атеросклерозу. Впродовж двох років до фахівців закладу за допомогою не звертався. Амбулаторна картка у реєстратурі відсутня. Довідку про смерть у січня 2017 року лікарі не надавали.

Як вбачається з відповіді на запит суду наданий Слобожанським об,єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова, ОСОБА_7 перебував на обліку у пенсійному фонді та отримував пенсію з 01.01.2010 року по 31.01.2017 року , всього на суму 283932,99 грн.

Відповідно до довідки ЖК «Електротехнік» від 11.07.2017 року за №149 , ОСОБА_6 мешкала за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 мешкав в квартирі без реєстрації з 06.10.2009 року по день смерті 21.01.2017 року.

20.09.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ,яка діє від імені ОСОБА_6 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_3, відповідно до якого ОСОБА_7 передав у власність (подарував) вказану квартиру , а ОСОБА_6 прийняла вказану квартиру у дар.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 20.09.2016 року за р. №1346, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_29

Як вбачається з листа Шостої ХДНК від 31.10.2017 року , після смерті ОСОБА_12,який помер 21 січня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулися 02.03.2017 року ОСОБА_4 та 06 липня 2017 року ОСОБА_13. Більше із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину на цей час нікому не видавалося.

Відповідно до довідки ПАТ «Поліграфсервіс» від 23.01.2017 року , позивач ОСОБА_4 з лютого 2000 року по теперішній час працює в товаристві . До 2009 року періодично брала тарифну відпустку не за графіком за причиною догляду за чоловіком. У період з 2009 по 2016 роки також користувалася відпусткою не за графіком по догляду за своїм свекром.

Відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову про зміну черговості є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення вищевказаних дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу .

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України ).

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що згідно заповіту від 26.10.2016 року посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8 за р.2444,2445, ОСОБА_7 у присутності двох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_27 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_6 . В заповіті зазначено , що на особисте прохання ОСОБА_7 , цей заповіт складено з його слів нотаріусом за допомогою комп,ютерної техніки . У зв.язку з тим,що заповідач хворий та не може підписати заповіт власноручно , на його прохання в його , свідків та нотаріуса присутності , заповіт підписаний ОСОБА_16, заповіт складено у приміщенні ,яке є робочим місцем ПН ХМНО ОСОБА_8 , посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_7.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України.

Так, згідно ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання заповіту від 26.10.2016 року недійсним позивачка, як підставу позовних вимог посилається на те , що з огляду на текст заповіту і на стан здоров,я заповідача виникають сумніви у законності добровільності складання заповіту.

З матеріалів справи вбачається, що заповіт ОСОБА_7 від 26.10.2016 року записаний та складено ПН ХМНО ОСОБА_8 зі слів ОСОБА_7 . У зв,язку з хворобою заповідача , за його дорученням , у його та присутності нотаріуса , текст заповіту підписано ОСОБА_16 Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених свідків ОСОБА_14 ОСОБА_27 У зв,язку з хворобою заповідача заповіт посвідчений вдома за адресою: АДРЕСА_2. Особу заповідача встановлено , його дієздатність перевірено. Особи свідків ,які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи , встановлено, їх дієздатність перевірено . Особу ОСОБА_16 ,які підписала заповіт у присутності нотаріуса встановлено , її дієздатність перевірена.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно дост. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженанаказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження,місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З положень ст.1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт,а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до роз'яснень п. 19 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003 року, статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак, за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Як вбачається з листа Управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області від 14.08.2018 року , за наявними даними інформаційної підсистеми реєстрації повідомлень на спецлінію «102» в період з 2016 по 2017 роки зареєстровані звернення ОСОБА_20 а саме: 16.08.2016 о 19.25 год ОСОБА_20 телефонувала до служби «102» із повідомленням про те, що за адресою: АДРЕСА_4 дружина померлого сина ОСОБА_4, ОСОБА_30 , погрожує фізичною розправою. Повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Немишлянського ВП за №14790 від 16.08.2016 року ; 21.01.2017 року о 09.19 ОСОБА_20 телефонувала до служби «102» зі повідомленням про те, що за адресою: м. Харків, вул. Танкопія. 17/1 кв.104 помер ОСОБА_7, 79 років , онкохворий. Повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Немишлянського ВП за №1224 від 21.01.2017 року.

До суду представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 надано копії записів ,які робила ОСОБА_20 під час догляду за померлим ОСОБА_7 , з яких вбачається , що останні роки життя за ОСОБА_7 його станом здоров,я опікувалася ОСОБА_20 , також забезпечувала його ліками , продуктами харчування , годувала , прибирала у квартирі.

Згідно договору про надання ритуальних послуг , квитанції договору замовлення похованням ОСОБА_7 займалася ОСОБА_20

Відповідно до відповіді Шостої ХДНК від 11.01.2019 року наданої на запит суду , після померлого ОСОБА_7 який помер 21 січня 2017 року зі заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 . Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 02 березня 2017 року за №328 , на її підставі була заведена спадкова справа №131/2017. 06 липня 2017 року зі заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту посвідченого 26.10.2016 року ПН ХМНО ОСОБА_8 , за №2444.2445, звернулася ОСОБА_6 . Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 06 липня 2017 року за №1050. Більше з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався , свідоцтва про право на спадщину на цей час нікому не видавалося.

Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснив , що ОСОБА_7 останні шість сім років мешкав з ОСОБА_4 ,це дружина його сина , вона доглядала за ним . У сімдесят три роки ОСОБА_7 пішов на пенсію , ОСОБА_4 йому готувала, купувала продукти харчування , прала. ОСОБА_7 міг рухатися , але хворів , травм в останні роки життя в нього не було. У серпні 2016 року він впав , зламав шийку стегна , не завжди адекватно відповідав на запитання , до падіння у нього мабуть був інсульт. Свою квартиру ОСОБА_7 хотів залишити ОСОБА_4 , так як дуже високо цінував її вклад у сім,ю , свідку особисто говором , що квартиру ОСОБА_4 заробила.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_32 пояснила, що вона через чоловіка познайомилася з ОСОБА_7 , вони були сусідами по садибним ділянкам . ОСОБА_7 мешкав з сином,який був інвалідом з дитинства , він був дуже радий коли його син одружився на ОСОБА_4 Після смерті сина він залишився проживати з ОСОБА_4 , вона доглядала за ним , вони вели спільне господарство . Колишню дружину ОСОБА_20 свідок не знає. Стосовно квартири ,ОСОБА_7 завжди говорив, що бажає оформити її на ОСОБА_4 , так як вона доглядала за ним .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що спірний заповіт був складений у її присутності у квартирі по вул. Танкопія, в м. Харкові , два роки тому , коли ОСОБА_7 хворів .Свідок знає ОСОБА_10 , вона доглядала за ОСОБА_7 під час його хвороби , купляла продукти харчування , ліки. Стосовно складання заповіту до свідка звернулася ОСОБА_20 , свідок приїхала у день складання заповіту на вул. Танкопія, там знаходилася ОСОБА_16 , ОСОБА_7, нотаріус , невідомий свідку чоловік, ОСОБА_20 та її чоловік ОСОБА_31. Заповіт складений нотаріусом у сприсутності свідка, та свідки ,які знаходилися у приміщенні підписали заповіт. ОСОБА_7 лежав в кімнаті на дивані.Нотаріус прочитала їм заповіт вголос , свідки з ним ознайомилися та підписали , після чого вони пішли , у квартирі залишалася ОСОБА_20 та її чоловік ОСОБА_31.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_33 знала сорок років , вона працювала з його колишньою дружиною ОСОБА_20. Свідок більше двох років потому восени була присутня та підписувала заповіт ОСОБА_7 , який був лежачий хворий . Стосовно заповіту свідку подзвонила ОСОБА_20 та повідомила , що додому прийде нотаріус для скалдання заповіту на доньку ОСОБА_7 , а вона повинна бути свідком при складанні заповіту. У день складання заповіту свідок прийшла до квартири, де знаходилися ОСОБА_27 , невідомий свідку чоловік , та ОСОБА_20 Після чого прийшов нотаріус та зайшов в кімнату до ОСОБА_7 Нотаріус обговорювала з ОСОБА_7 складання заповіту на його доньку . Свідок пред,явила паспорт , поставила підпис у заповіті . Нотаріус зачитала заповіт ,який був написаний , а не надрукований.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_7 , останній попрохав її доглядати за ним. З серпня 2016 року свідок доглядала за ОСОБА_7 , викликала лікарів , купувала ліки, продукти харчування. На свій день народження ОСОБА_7 повідомив свідку, що заповіт він складе на ім,я своєї доньки. ОСОБА_7 з 1990 року проживав окремо на вул. Танкопія в м. Харкові. З серпня 2016 року ОСОБА_7 отримав травму шейки стегна . Ініціатором складання заповіту був ОСОБА_7І, який подзовнив свідкам ОСОБА_16 , а вона в свою чергу запросила ОСОБА_27 , а хто запросив ОСОБА_14 свідок не знає. З нотаріусом зв,язувалася свідок ОСОБА_20 , нотаріус повідомила, що потрібно три свідка , заява та оплата. При складанні заповіту свідок знаходилася на кухні . У кімнаті були ОСОБА_27, ОСОБА_16 , ОСОБА_14, нотаріус та ОСОБА_7 . Спочатку нотаріус розмовляла з ОСОБА_7 , після чого запросили свідків .

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 проживав разом з сином ,який був інвалідом та невісткою ОСОБА_4 по вул. Танкопія, 6 , 7-й поверх. Після смерті сина ОСОБА_35 залишився проживати з невісткою. У 2016 році ОСОБА_7 подзвонив свідку, так як вони пітримували гарні відносини,та повідомив, що він влітку впав та лежить . В кінці січня ОСОБА_7 помер. Про його смерть свідку повідомила позивач .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 пояснила, що з ОСОБА_7 свідок знайома з 1995 року , мешкав він по вул. Танкопія, 6 з сином інвалідом та невісткою ОСОБА_4 . Після смерті сина невістка ОСОБА_4 залишилася проживати з ОСОБА_7 , доглядала за ним. У 2016 році ОСОБА_7 зломав шийку стегна та переніс інсульт. Про смерть ОСОБА_7 свідок дізналася від співробітників , так як вона з останнім працювала разом. Поминки після серті ОСОБА_7 організовувала невістка ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні пояснив, що після смерті батька свідка ОСОБА_9 спадщина була оформлена. Позивач ОСОБА_4 та його дідусь ОСОБА_7 разом не проживали , позивач мешкала за іншою адресою. Допомогу надавав дідусь ОСОБА_4 , а не позивач дідусю. Останній рік життя ОСОБА_7 важко було отримувати пенсію , в зв,язку з чим останній оформив на свідка довіреність та його пенсію отримував свідок. Заповіт оформлювали свідок та ОСОБА_20 Після 2015 року ,коли свідок пішов до армії пенсію ОСОБА_7 отримував племінник . В двадцятих числах 2016 року до ОСОБА_7 прийшла ОСОБА_4 та вимагала переписати на неї квартиру. При складанні заповіту свідок присутній не був . Після смерті дідуся ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини або відмови від неї , свідок не звертався.

Таким чином, всебічно, повністю і обєктивно дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку що наведені позивачкою доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються тільки на її особистих переконаннях, оскільки порядок складання, форми та посвідчення заповіту дотримано в повному обсязі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Питання про судовий збір суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права на спадкування за правом представлення та визнання недійсним заповіту відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або підписання рішення суду без його проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

У відповідності до п. 15 .5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Позивач - ОСОБА_4 , 18.02.1968 р.н, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: м. Харків, вул. Танкопія. 6 кв. 341.

Відповідачі : ОСОБА_38, 25.07.1990 р.р.. РНОКПП, адреса: АДРЕСА_9.

ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_10.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_40