Справа № 484/455/19
Провадження № 2/484/533/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Кодриш Т.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Власова І.О., Шляляіної С. М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості, про стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості, про стягнення заборгованості по заробітній платі станом на 26.01.2019р. в сумі 23 100грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2010 року працює на посаді директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості (далі - Первомайський МРЦЗ). Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року, яка набрала законної сили, Миколаївський обласний центр зайнятості (далі - Миколаївський ОЦЗ) зобов`язано перевести його з посади директора Первомайського МРЦЗ на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості на підставі його заяви від 20 січня 2018 року. 29.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57812536 з виконання зазначеної постанови. Однак, станом на 28.01.2019 року вказане рішення суду апеляційної інстанції Миколаївським ОЦЗ не виконано ані в добровільному, ані в примусовому порядку, наказ про його переведення на роботу на наступний день, 07.11.2019 року, виданий не був, що призвело до вимушеного прогулу з вини відповідача та неотримання ним заробітної плати за цей період.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали вказуючи, що на підставі наказу Миколаївського ОЦЗ від 18.02.2019р. №61-к на виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018р. ОСОБА_1 було переведено з посади директора Первомайського МРЦЗ на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 19 лютого 2019 року, не перериваючи соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тривалістю 714 календарних днів, в якій він перебуває з 19 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Дану відпустку позивач перервав лише 22 лютого 2019 року на підставі поданої ним письмової заяви. Тобто, починаючи з 19.01.2018р. і по 21.02.2019р. позивач не отримував і не міг отримувати заробітну плату в Первомайському МРЦЗ і ІІервомайській міськрайонній філії Миколаївського ОЦЗ, оскільки перебував у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримував в цей період соціальну допомогу.

Заслухавши думку учасників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу директора Миколаївського обласного центру зайнятості № 40-ос від 08.02.2010 року, ОСОБА_1 з 09.02.2010 року призначено на посаду директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Миколаївський обласний центр зайнятості перевести його з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості на підставі його заяви від 20 січня 2018 року. Дане рішення набрало законної сили 06.11.2018 року.(а.с.19)

15.11.2018р. за вих. № 18/10/3430 - 18 Миколаївський ОЦЗ звернувся до Верховного Суду із заявою про зупинення виконання вищевказаного рішення Миколаївського апеляційного суду.(а.с.11-13)

29.11.2018 рокуголовним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївської області Сазоновим Д.К. відкрито виконавче провадження № 57812536 з виконання виконавчого листа № 484/770/18-ц виданого 26.11.2018 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про зобов`язання Миколаївського обласного центру зайнятості перевести відповідача з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості на підставі його заяви від 20 січня 2018 року. Дане рішення Миколаївський ОЦЗ зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.(а.с.10)

13.12.2018 року сплинув вказаний 10-денний строк добровільного виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року.

Ухвалою Верховного суду від 13.12.2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського ОЦЗ про зобов`язання продовжити дію безстрокового трудового договору та відмовлено в задоволенні клопотання Миколаївського ОЦЗ про зупинення виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року.(а.с.7)

Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, відповідач, на виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року, яка набрала законної сили 06.11.2018р., був зобов`язаний негайно перевести ОСОБА_1 з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості на підставі його заяви від 20 січня 2018 року.

Однак, в порушення вимог чинного законодавства, Миколаївський ОЦЗ виконав зазначене рішення лише 18.02.2019 року.

В судовому засіданні позивач вказував, що станом на 28.01.2019 року рішення суду апеляційної інстанції Миколаївським ОЦЗ не виконано ані в добровільному, ані в примусовому порядку, наказ про його переведення на роботу на наступний день, 07.11.2019 року, виданий не був, що призвело до вимушеного прогулу з вини відповідача та неотримання ним заробітної плати за цей період в сумі 23 100грн.

Проте, дане твердження позивача суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Наказом Миколаївського ОЦЗ № 28-нв від 19.01.2018 року «Про надання відпустки ОСОБА_1 .», позивачу надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тривалістю 714 календарних днів, з 19 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.(а.с.45)

Згідно ст. 18 ЗУ «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості. Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, одним із прийомних батьків чи батьків-вихователів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 ЗУ «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наказу Миколаївського ОЦЗ від 18.02.2019 року №61-к «Про переведення ОСОБА_1 .» на виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2018 року по справі № 484/770/18 ОСОБА_1 переведено з посади директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 19 лютого 2019 року, з посадовим окладом 7700грн. на місяць, не перериваючи соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.(а.с.46)

20.02.2019р. ОСОБА_1 звернувся до директора Миколаївського ОЦЗ із заявою, в якій просив перервати його соціальну відпустку та зазначив, що приступає до виконання своїх обов`язків з 22.02.2019 року.(а.с.47)

Наказом Миколаївського ОЦЗ від 20.02.2019 року №64-нв «Про переривання соціальної відпустки ОСОБА_1 » позивачу перервано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 лютого 2019 року у зв`язку з виходом на роботу з повним робочим днем, з посадовим окладом 7700грн. на місяць та зі збереженням раніше встановленої надбавки за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за 10 років стажу роботи в державній службі зайнятості.(а.с.48)

Тобто, починаючи з 19.01.2018р. і по 21.02.2019р. позивач перебував у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримував в цей період соціальну допомогу, а тому не отримував і не міг отримувати заробітну плату в Первомайському МРЦЗ і ІІервомайській міськрайонній філії Миколаївського ОЦЗ.

Факт порушення відповідачем норм чинного законодавства та не виконання рішення суду у встановлені законом строки, в даному випадку, не надає позивачу право та не покладає на Миколаївський ОЦЗ обов`язок на виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, оскільки із заявою про переривання соціальної відпустки ОСОБА_1 звернувся лише 20.02.2019 року та з 22 лютого 2019 року приступив до виконання своїх обов`язків і саме з цього часу у нього виникло право на отримання встановленої йому заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості, про стягнення заробітної плати відмовити.

Повне судове рішення буде складено 23.04.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко