Провадження № 2/752/6370/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.12.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненняаліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заяви від 20.08.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 20.03.1991 року по 17.05.2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку.

На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом достовірно встановлено, що з 20 березня 1993 р. сторони перебували у шлюбі.

17 березня 2001 р. шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м.Києві зроблено запис №460.

Після розірвання шлюбу сторони спілкування не припиняли.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дитину - сина ОСОБА_3 від ОСОБА_5 , з яким в офіційних шлюбних відносинах не перебувала.

В грудні 2011 року ОСОБА_2 всиновив малолітнього сина позивача - ОСОБА_3 , про що 10 грудня 2011 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану видано повторне Свідоцтво про народження ОСОБА_3 .

Однак, в подальшому спільне проживання сторін виявилось неможливим, в зв`язку з чим вони припинили шлюбні стосунки.

На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця.

Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, є особою працездатного віку, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Суд приймає до уваги надані позивачем докази про стан здоров`я неповнолітньої дитини.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частка з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

На підставі ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259,261,265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду (20.08.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаєза адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Колдіна