Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/2508/19

провадження № 2/755/2123/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупи Андрія Федоровича, треті особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 25.01.2019 р. індексний номер - 45214267 про реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупою А.Ф., та про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вул. Ковпака, 29) право приватної власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 21,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5, від 22.01.2019 року № 154360976, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 02.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №03/29-280К, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 112 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,5% річних, кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 02.08.2017 року. В забезпечення виконання Кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 02.08.2007 року укладено Іпотечний договір № 02-10/2786, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань по Договору №03/29-280К від 02.08.2007 року позивачем передано Банку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41,1 кв.м., жилою площею 21,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6. 29.07.2009 року між позивачем та Банком було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту №03/29-280К, відповідно до яких Банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 116 623,47 швейцарських франків, зі сплатою 9,5 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 01.08.2022 року, на умовах, визначених Договором. 29.07.2009 року також між сторонами було укладено Договір про внесення відповідних змін до Іпотечного договору № 02-10/2786. Разом з тим, 29.01.2019 року позивачу вдалося з'ясувати, що згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, є не позивач, а АТ «Укрсоцбанк» відповідно до рішення державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Урупи А.Ф. від 25.01.2019 року. Підставою внесення запису є рекомендоване повідомлення-розписка, серія та номер: 1618, виданий 29.07.2009 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., виконавчий напис, серія та номер: 2322, виданий 21.06.2011 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В.; іпотечний договір, серія та номер: 4394, виданий 02.08.2007 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. Однак позивач вважає такий перехід права власності на належну йому квартиру незаконним, що призвело до порушення його прав та є підставою звернення з даним позовом до суду.

27 лютого 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупи Андрія Федоровича, треті особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 57-59)

27 лютого 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заборонено будь-якім третім особа, у тому числі представникам ПАТ «Укрсоцбанк», вчиняти будь-які, в тому числі реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 66-68)

Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупа А.Ф. та треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а треті особи - правом подачі пояснень щодо предмету спору у встановлений ухвалою суду від 27 лютого 2019 року строк.

Представником третьої особи АТ «Укрсоцбанк» Плачиндою К.О. подано до суду письмові пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких представник заперечує проти позову в повному обсязі з підстав, що містить зміст письмових пояснень, долучених до матеріалів справи. (а.с 81-86)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02.08.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №03/29-280К, до якого внесено зміни 29.07.2009 року Додатковою угодою № 1 про внесення змін до Договору кредиту №03/29-280К, відповідно до яких Банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 116 623,47 швейцарських франків, зі сплатою 9,5 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 01.08.2022 року. (а.с. 45-47)

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

02.08.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір № 02-10/2786, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., до якого 29.07.2009 року Договором внесено зміни в частині суми забезпечення та строку погашення боргу, та за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань по Договору №03/29-280К від 02.08.2007 року позивачем та майновими поручителями передано Банку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41,1 кв.м., жилою площею 21,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, яка належить Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Групою приватизації Управління справами Верховної Рвди України від 23.06.2000 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04.07.2000 року за номером № 5477. (а.с. 37; 41-43, 44)

Відповідно до п. 2.2. Договору іпотеки, іпотекодавець має право після повного виконання всіх забезпечених іпотекою вимог без будь-яких обмежень розпоряджатися предметом іпотеки; володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його функціонального призначення та можливостей.

Згідно п. 4.1, 4.2 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.5 Договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2012 року, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2322 від 21 червня 2011 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про звернення стягнення на нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" таким, що не підлягає до виконання. (а.с. 50-52)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №03/29-280К - відмовлено. (а.с 48-49)

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року встановлено, що оскільки 21 квітня 2010 року банком було пред'явлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань шляхом направлення листа-повідомлення, тому позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності. Крім того, 15 липня 2016 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання поруки за договором поруки припиненою задоволено, та визнано припиненою поруку ОСОБА_7 за договором поруки № 02-10/2787 від 02 серпня 2007 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7. (а.с. 49)

29 січня 2019 року позивачу вдалося з'ясувати, що згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_3, є АТ «Укрсоцбанк», підставою внесення запису є рекомендоване повідомлення-розписка, серія та номер: 1618, виданий 29.07.2009 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., виконавчий напис, серія та номер: 2322, виданий 21.06.2011 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В.; іпотечний договір, серія та номер: 4394, виданий 02.08.2007 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. (а.с. 38-40)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного на момент вчинення оскаржуваних нотаріальних дій), нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості. Повноваження нотаріусів/державних реєстраторів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами першою та другою статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про іпотеку» в редакції від 05.06.2003 року, яка діяла на момент укладення Іпотечного договору, передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1, оскільки відповідачем державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупою А.Ф. прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на належну позивачу ОСОБА_1 та третім особам: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_4 без вчинення нотаріальної дії з вказаним нерухомим майном, не урахувавши відсутність факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, а тому у державного реєстратора не було повноважень на прийняття оскаржуваного рішення та проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за відсутності в матеріалах справи доказів кредитної заборгованості позивача, з урахуванням фактів встановлених досліджуваним у даному провадженні рішенням суду.

Таким чином, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними, у зв'язку із відсутністю у державного реєстратора повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії, пов'язаної із переходом речових прав на об'єкт нерухомості, а тому підлягають задоволенню заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за АТ «Укрсоцбанк».

Крім того, слід зауважити, що сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 4.1-4.7 договору іпотеки). Проте докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, а тому прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним, що є висновком, аналогічним зробленому Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 11 квітня 2018 року, Справа № 554/14813/15-ц (Провадження № 14-66цс18).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупи Андрія Федоровича, треті особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на загальну суму 1 921,00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову у даній справі продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 15, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупи Андрія Федоровича, треті особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 25.01.2019 р. індексний номер - 45214267 про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупою Андрієм Федоровичем.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вул. Ковпака, 29) право приватної власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 21,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5, від 22.01.2019 року № 154360976, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Стягнути з державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупи Андрія Федоровича (код ЄДОРПОУ: 21586843, м. Київ, Проспект Перемоги, буд. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_5) судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15 квітня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган