Справа № 201/1370/19
Провадження № 2/201/1682/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА :

05.02.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДНУ ім. О. Гончара про стягнення не нарахованої та недоплаченої стипендії, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.02.2019р. було відкрито провадження по справі та у відповідності до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с.№ 22).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з вересня 2015р. є студентом денної форми навчання (КС2015-1) ДНУ ім.. ОСОБА_2. До вищого навчального закладу позивач був зарахований на пільгових умовах за рахунок державного бюджету поза конкурсом згідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15р. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст.5 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці під час навчання мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, проте за період навчання з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) відповідачем на його користь частково виплачувалася лише академічна стипендія. Про відповідне порушення свого права на отримання соціальної стипендії позивач дізнався лише 11.12.2018р., коли отримав довідки про доходи з зазначенням виплаченого розміру стипендії за цей період навчання. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму не донарахованої та недоплаченої стипендії за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) в розмірі 17956 грн., а також за період з вересня 2015р. по січень 2019р. суму інфляційних втрат в розмірі 6599,31 грн. і три відсотки річних в сумі 1507,87 грн., а загалом 26063,18 грн., та понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

19.03.2019р. до суду надійшов відзив відповідача (а.с. №26-28), в якому представник відповідача ОСОБА_3О (діє на підставі довіреності від 15.03.2019р. - а.с. №29) не заперечувала проти вимог позивача стосовно отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно до ст.5 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці за період з вересня 2015р. по грудень 2016р., однак заперечувала щодо розміру зазначеної позивачем суми заборгованості, зазначила, що згідно розрахунків здійснених бухгалтерією сума заборгованості за оспорюваний період становить: сума недоплаченої стипендії - 18649грн., сума інфляційних втрат - 1237,74 грн., 3% річних - 5614,72 грн., а загалом - 25501,47 грн.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку д оводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (в редакції, яка діяла у період навчання позивача у ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції 05.12.2012р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з вересня 2015р. по грудень 2016р. був студентом денної форми навчання факультету української мови й іноземної філології та мистецтвознавства ДНУ ім.. ОСОБА_2. На навчання позивач був зарахований на пільгових умовах згідно до ч.1 ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці як дитина, батько якої мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті понад 15 років, в зв'язку з чим у період навчання він мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

При винесенні рішення враховується, що зі змісту відзиву на позов вбачається, що представником відповідача не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та наявність у позивача права на отримання соціальної стипендії, а отже, їх слід вважати такими, що визнані сторонами та не підлягають доказуванню згідно до ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи положення ч.2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) приходжу до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме, у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16.

Відповідно до ст.ст. 22, 6 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

З пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що про своє порушене право про недоплату стипендії дізнався з довідок про доходи про виплачену йому суму стипендії, які датовані 11.12.2018р. (а.с. № 6-9). За період навчання позивач не мав об'єктивної можливості визначитися з розміром нарахованої йому стипендії, оскільки стипендію відповідач сплачував з певними доплатами за інші місяці.

Отже, при розгляді справи виходжу з того, що строки позовної давності при подачі позову ОСОБА_1 не порушені.

З урахуванням викладеного, вважаю позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по невиплаченій стипендії за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) є обґрунтованими.

Оскільки згідно наданого відповідачем розрахунку розміру заборгованості по невиплаченій позивачу стипендії, він заперечувався лише в частині нарахованої суми заборгованості, виходячи з періоду нарахування (з вересня 2015р. по грудень 2016р. включно). Судом здійснено перевірку суми заборгованості з урахуванням заперечень та при перевірці суми заборгованості заявленої до стягнення суд керувався наданими сторонами розрахунками заборгованості, довідками про доходи (а.с. № 6,7), які містять інформацію щодо предмета спору.

Згідно до довідки про доходи №923 від 11.12.2018р. за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. (включно) ОСОБА_1 з урахуванням здійснених відповідачем доплат за відповідний період, була виплачена стипендія в сумі 3300грн. (а.с .№ 6).

Згідно до довідки про доходи №924 від 11.12.2018р. за період з січня по грудень 2016р. (включно) ОСОБА_1 була виплачена стипендія в сумі 825 грн. (а.с .№ 7).

Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» для працездатних осіб змінювалися наступним чином: з вересня 2015р. - 1378 грн.; з січня 2016р. - 1378 грн., з травня 2016р. - 1450 грн., з грудня 2016р. - 1600 грн.

Загалом, сума недоплаченої та невиплаченої стипендії, яка підлягає стягненню розраховується наступним чином:

За вересень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн.

За жовтень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн.

За листопад 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії -553 грн.

За грудень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн. сума недоплаченої стипендії 553 грн.

За січень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн.

За лютий 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1378 грн.

За березень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1378 грн.

За квітень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1378 грн.

За травень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн.

За червень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн.

За липень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн.

За серпень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн.

За вересень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн.

За жовтень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії -1450 грн.

За листопад 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії 1450 грн.

За грудень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1600 грн., сума виплаченої стипендії 0,00 грн., сума недоплаченої стипендії 1600 грн.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) складає 18649грн., відповідна сума заборгованості визначена в розрахунку відповідача, з яким слід погодитись.

Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до об'єктів, що підлягають індексації.

При вирішенні справи перевірено розрахунок відповідача та встановлено, що вихідні суми заборгованості по стипендії та індекси інфляції застосовано правильно, отже, сума інфляційних втрат, з яким також слід погодитися, за період з вересня 2015р. по січень 2019р. включно складає 5614 грн.72коп. (а.с. № 36-38).

Сума 3% річних відповідно до розрахунку відповідача, з яким також слід погодитись, за вказаний період складає 1237 грн.74коп.

Отже, загальна сума не нарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами та 3% річних складає 25501 грн.47коп.

Таким чином, вважаю за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 25501 грн. 47 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 751грн. 84коп. (25501грн.47коп. х 768грн.40коп. : 26063грн.18коп.= 751грн. 84коп.).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII, ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», правовими висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 01.06.2016р.у справі №6-929цс16 та 6-1044цс16 та від 13.04.2016р. у справі №6-2981цс16, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по соціальній стипендії з урахуванням інфляційних втрат і трьох відсотків річних за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. включно в розмірі 25501 грн. 47 коп.

Стягнути з Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 751грн. 84коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.