ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/598/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р. С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Чебан О.М.,

з участю представника апелянта, представників відповідачів,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі зміненими в суді першої інстанції позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно.

В обґрунтування доводів позивач зазначив, що 09.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 29 800 доларів США під 15 відсотків річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 09.06.2008 року до 08.06.2018 року.

В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником 09.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 3444, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 .

08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених договором АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1

В подальшому право власності на іпотечне майно було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеної з ОСОБА_1

У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 від 09.06.2008 року станом на 10.08.2015 рік вникла заборгованість по кредиту в розмірі 1 254 776 грн. 36 коп., з яких 591 816,89 грн. - тіло кредиту, 436 585,02 грн. - відсотки, 212 398,40 грн. - пеня та 13 976,05 грн. - три відсотки річних.

В рахунок цієї заборгованості Банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2 , а саме, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на майно за ПАТ «Дельта Банк»; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2018 року ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не врахував, що у зв`язку з наявністю заборгованості по кредиту ОСОБА_1 , іпотекодержатель має право на звернення стягнення на передане в іпотеку майно шляхом визнання права власності на майно в судовому порядку.

В судове засіданні представник апелянта просила суд задовольнити апеляційну скаргу.

Представники відповідачів в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечили, просили залишити рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 09.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29 800дол. США під 15 % річних за користування кредитом на строк з 09.06.2008 року до 08.06.2018 року.

В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником 09.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 3444, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 .

08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1

В подальшому право власності на зазначене майно було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № ВРН 954453 від 21.10.2011 року, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. (дата державної реєстрації 29.10.2011 року).

21.10.2011 року приватним нотаріусом Новіковою Л.В. на підставі заяви ПАТ «УкрСиббанк» було вилучено запис про обтяження №7350545 щодо заборони відчуження, зареєстрованого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. на підставі договору іпотеки № 3444 від 09.06.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що нормами цивільного законодавства та умовами іпотечного договору не передбачено можливості в порядку звернення стягнення на іпотеку визнання права власності на передане в іпотеку майно на підставі судового рішення.

Такий висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Відповідно до п.п. 4.2.3. договору іпотеки від 09.06.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 іпотекодержетель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 5 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» вказаного договору передбачено можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином відмова у задоволенні позову Банку зумовлена відсутністю правового регулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на передане в іпотеку майно в судовому порядку, що, однак, не є перешкодою для застосування іпотекодержателем інших передбачених законом способів звернення стягнення на іпотечне майно.

При цьому Банку необхідно звернути увагу на ту обставину, що у відомостях, які містяться в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та про права власності щодо спірного майна, щодо квартири АДРЕСА_1 останнім є запис від 21.10.2011 року про вилучення обтяження на вказану квартиру, який було внесено на підставі договору іпотеки від 09.06.2008 року.

Однак ця обставина не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки чинним законодавством не передбачено також можливості звернення стягнення на нерухоме майно шляхом визнання права власності за кредитором у випадку, якщо право іпотеки не зареєстроване за кредитором у встановленому законом порядку.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.05.2019 року.

Судді