Справа № 199/188/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі представника позивача - адвоката Сергієвської А.Ю.,

представника відповідача - адвоката Костенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого до досягнення повноліття утримуються аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 18.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з 25.02.2012 р. він перебуває у шлюбі із ОСОБА_6, та подружжя має дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із матір'ю, що, на переконання позивача, свідчить про зміну його сімейного стану. На даний час позивач не працевлаштований, але аліменти сплачує у повному обсязі, що змінило також його матеріальне становище та погіршило життя, оскільки він також мусить сплачувати комунальні платежі та залишати кошти собі на життя (це продукти харчування (мінімальний споживчий кошик), засоби особистої гігієни, проїзд, ліки та ін.). Посилаючись у позові на те, що оскільки в нього 2 неповнолітніх дітей, розмір аліментів, які стягуються, повинен становити 1/3 частину доходів, тобто по 1/6 частині доходів на кожну дитину окремо, що дозволить урівняти в правах дітей та не відокремлювати їх таким чином, щоб у майбутньому не розпалити ворожнечу.

Предмет позову становить вимога про зменшення розміру аліментів, утримуваних згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2010 р. на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач позов не визнала.

Відповідно до відзиву на позовну заяву позивач з дружиною (ОСОБА_6.) та дитиною - ОСОБА_7 фактично проживають в орендованому приміщенні, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155178798; позивачу на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_3, та позивач працевлаштований у Російській Федерації та приховує свої доходи, періодично відвідує територію Російської Федерації (працює у м. Москві охоронцем готелю).

Позивач ніколи не перебував на обліку у центрі занятості (про що свідчить відповідь на запит державного виконавця № 3378 від 18.02.2019 р.), та позивач самостійно неодноразово заявляв у бесідах про свої значні доходи від роботи за кордоном.

На переконання відповідача не відповідає дійсності твердження позивача про сплату ним аліментів в повному обсязі: позивач тривалий час не сплачував аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі більше 110 000,00 грн., та позивач був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/6948/18 від 28.11.2018 р., та після цього позивач здійснив одноразову сплату аліментів.

Внаслідок несвоєчасної сплати позивачем аліментних платежів протягом тривалого часу погіршився матеріальний стан відповідача та членів її сім'ї, які вимушені були надавати матеріальну допомогу відповідачу для забезпечення нормального життя та розвитку дитини. Поїздки позивача за кордон, одноразова сплата аліментів 21.11.2018 р., проживання з сім'єю в орендованому приміщенні свідчать про наявність у позивача заробітку та його спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Разом з тим, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів стан здоров'я дитини погіршився, внаслідок чого відповідач вимушена нести додаткові витрати; доказами погіршення стану здоров'я дитини є виписний епікриз (з історії хвороби №1579) та консультаційним висновком спеціаліста від 09.02.2019 р.

28.12.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; ІНФОРМАЦІЯ_7 р. державним виконавцем АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області за судовим наказом по справі № 202/8016/18 відкрито виконавче провадження № 58063334, що свідчить про нерівність прав дітей позивача в частині розміру призначених до стягнення аліментів. Разом з тим, на переконання представника відповідача судовий наказ є фіктивним, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжують разом проживати, та ОСОБА_3 не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_9.

Відповіді на відзив не надходило.

Процесуальні дії у справі:

-за клопотанням представника відповідача про виклик та допит свідків судом допитаний свідок ОСОБА_10, який свідчив суду, що доводиться відповідачу рідним братом, знайом із позивачем дуже добре з минулих років, рідко на даний час бачаться, та від позивача обізнаний про те, що той заробляє близько 1 000,00 дол. Зі слів матері позивача свідку стало відомо про придбання позивачем в магазині побутової техніки холодильника, тоді як про матеріальне забезпечення сина ОСОБА_11 не дбає, участі у його вихованні не приймає.

-позивачем на підставі ч. 2 ст. 93 ЦПК України надані відповіді на поставлені представником відповідача запитання, згідно з якими: з 2013 р. майновий стан змінювався неодноразово у зв'язку з народженням в липні 2012 року сина ОСОБА_9, перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною строком на 3 роки та вимушеним працевлаштуванням позивача без соціальних гарантій. У зв'язку з погіршенням сімейних відносин із дружиною ОСОБА_6 на даний час адреса фактичного проживання та подальше сумісне життя із дружиною залишаються невизначеними. Джерело доходу позивача це робота з низьким соціальним статусом та різної тривалості, частіше така, яка не потребує спеціальних знань (некваліфікована праця) та без соціальних гарантій у виді лікарняних, пенсійних відрахувань, щорічної відпустки тощо. З 03.02.2011 по даний час позивач перетинав кордон України відповідно до дат, наведених у відповіді Державної прикордонної служби на запит АНД ВДВС №2210 від 01.02.2019, з метою відвідування родичів, у тому числі задля допомоги у приватному господарстві (огород), а також періодичні заробітки. Причинами виникнення заборгованості по аліментам з 2011 по 2018 р.р. по ВП 24355711 є зміни сімейного стану позивача, погіршення майнового становища у зв'язку з народженням дитини та перебування дружини у декретній відпустці, на період якої він був єдиним годувальником в родині, а також втрата постійної роботи з офіційним працевлаштуванням та соціальними гарантіями, погіршення в цей час стану здоров'я позивача. Розмір доходу на протязі останнього року та в даний час непостійний, оскільки залежить від джерела, та становить близько 7 000,00 - 8 000,00 грн. щомісяця.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, позивач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 21.04.2010, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 18.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця від 03.02.2011 р. (а.с. 10).

21.12.2018 ОСОБА_3 сплатив заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_5 в сумі 110 000,00 грн., про що свідчить квитанція від 21.12.2018.

Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби дитина ОСОБА_5 з 06.08.2018 по 17.08.2018 проходив лікування (денний стаціонар) у КЗ «Дніпропетровська міська лікарня №8» ДОР з діагнозом міопія слабого ступеню обох очей, понижений зір з дитинства.

Малолітній ОСОБА_5 мешкає разом із матір'ю ОСОБА_4, а також бабусею та дідусем (ОСОБА_12 та ОСОБА_10.) за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою з ОКЖБК-275 «Явір".

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 25.02.2012 взяв шлюб із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 5), та подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_9 (а.с. 6), про що свідчить свідоцтво про народження, на утримання якого 28.12.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та постановою державного виконавця від 11.01.2019 було відкрито виконавче провадження №58063334 (зазначене підтверджується відповідною постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до даних виконавчого документа щодо адреси стягувача та дати народження, то ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: АДРЕСА_2

Станом на 01.03.2019 р. заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_6 складає 5 359,34 грн., про що свідчить відповідний розрахунок державного виконавця Гомілко А.Є.; станом на 01.04.2019 заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 відсутня, що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця Гомілко А.Є.

Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3; що підтверджується відміткою у паспорті від 18.06.2002 р., та позивач є власником ј частини цього майна, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 15.01.1999 р., іншими співвласниками цього майна є ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3.

Відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації від 13.02.2019 Державної прикордонної служби України за останні п'ять років ОСОБА_3 перетинав кордон України з Російською Федерацією; згідно наведених дат перетинання триває, починаючи з 01.03.2014 та до 25.11.2018.

Фактичне місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2; в зазначеному житлі ОСОБА_3 проживає разом із дружиною ОСОБА_6 та неповнолітнім сином ОСОБА_9, про що свідчить рапорт ст. ДОП СП Індустріального ВП ОСОБА_15, а також письмові пояснення мешканців будинку АДРЕСА_4 (гр.гр. ОСОБА_16, ОСОБА_17.).

Спірні правовідносини виникли із обов'язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов'язує можливість зменшення розміру аліментів, є вичерпним.

Обов'язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів.

Втім, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, станом на час його звернення до суду із вказаним позовом.

Так, зміна сімейного стану позивача мала місце у зв'язку з укладенням шлюбу із ОСОБА_6 25.02.2012 р., син ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 р., та, починаючи з 25.02.2012 р. та станом на 11.04.2019 р. сім'ю позивача складають зазначені особи та будь-яких змін в ній протягом 7 років не відбувалося.

Для суду відсутні підстави для визнання слушними доводів позивача щодо зміни його матеріального стану в бік погіршення через відсутність допустимих доказів.

Так, на підтвердження доводів позивач посилається на наявність виконавчого листа, за яким з нього присуджені до стягнення аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_9, у зв'язку з чим він має нести витрати на утримання ще однієї дитини, а також на ту обставину, що він не працевлаштований.

Втім, відповідно до відповідей на питання учасника справи, які були надані позивачем в порядку ст. 93 ЦПК України, останній працює у РФ, починаючи з березня 2014 р., та отримує заробітну плату.

Оскільки відповідачем заперечувався повідомлений позивачем розмір його доходу (7 000- 8 000 грн.) та наголошувалося на неправдивості повідомлення з цього питання позивача, суд позбавлений можливості встановити розмір отримуваного позивачем доходу через відсутність належних доказів.

Щодо сплати позивачем на користь позивача 110 000,00 грн., то сплата 21.12.2018 зазначеної грошової суми одним платежем мала місце у зв'язку з невиконанням позивачем, починаючи з 2011 р., батьківського обов'язку щодо матеріального утримання сина ОСОБА_11, та за своєю суттю є погашенням виниклої заборгованості, що не заперечувалося представником позивача.

Надання позивачем належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо свого майнового стану на даний час та майнового стану за минулий час надало би змогу прослідкувати зміни майнового стану позивача, якщо такі відбувалися, тоді як за наведених вище підстав зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам дитини - ОСОБА_5, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 27, ч. 1 ст. 34, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Дата складення повного судового рішення 22.04.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї