КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення зауваження щодо протоколу судового засідання

без розгляду

12 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., розглянувши зауваження ОСОБА_1 щодо протоколу судового засідання від 16 червня 2016 року в матеріалах цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшло зауваження ОСОБА_1 щодо протоколу судового засідання від 16 червня 2016 року по справі № 752/13877/15, мотивуючи тим, що відповідач раніше вже звертався із зауваженням щодо журналу судового засідання, проте ухвалою від 24 червня 2016 року Апеляційним судом м. Києва дане зауваження було розглянуто лише частково.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про залишення зауважень без розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 ЦПК України учасники справи мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п'яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису. Головуючий розглядає зауваження щодо технічного запису судового засідання та протоколу судового засідання, про що постановляє відповідну ухвалу.

Згідно з ч. 3 ст. 249 ЦПК України у разі пропуску строку подання зауважень і відсутності підстав для його поновлення головуючий залишає їх без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року зауваження відповідача ОСОБА_1 щодо неповноти журналу судового засідання від 16 червня 2016 року задоволено частково. Посвідчено правильність зауважень в частині відсутності відомостей щодо процесуальних дій - запитань головуючого та членів колегії, що були постановлені відповідачу та його відповіді на запитання, також не зазначення в журналі судового засідання підстав відхилення судом заявлених ОСОБА_1 клопотань.

ОСОБА_1 зазначає, щодо розгляду зауважень відповідача в іншій їх частині, відомості в резолютивній частині ухвали про їх розгляд (прийняття або відхилення) відсутні.

Мотивує клопотання тим, що на даний час постала актуальність розгляду його зауважень від 21.06.2016 р., тому просив поновити йому строк на подання зауважень щодо неповноти або неправильності протоколу судового засідання.

ЄСПЛ у справах «SALOV v. UKRAINE», п. 93, «SUTIAZHNYK» v. RUSSIA», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб'єктивні, а об'єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Ураховуючи викладене, зазначені апелянтом підстави не є поважними для забезпечення процедури поновлення строку на подання зауважень, оскільки не містять конкретизації та не підтверджуються належними доказами, оскільки зауваження на протокол судового засідання подано більше ніж понад два роки пізніше від відведеного на цю процедуру строку.

Керуючись ч. 3 ст. 249 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Зауваження ОСОБА_1 щодо протоколу судового засідання від 16 червня 2016 року в матеріалах цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишитибез розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський