ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії.

Вказував, що 13 березня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1. Об'єкт продажу належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2013 року.

Зазначав, що відповідно до п.3.2 вказаного договору купівлі-продажу сторони дійшли згоди, що в термін до 15 березня 2013 року оформлять угоду нотаріально. Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання умов договору купівлі-продажу, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови договору купівлі-продажу від 13 березня 2013 року, посвідчивши його нотаріально.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності, в якому вказував, що він неодноразово звертався з вимогою про нотаріальне посвідчення договору до ОСОБА_1, проте останній посилався на те, що у нього відсутні оригінали документів технічного значення на нерухомість та не виконав умови договору про нотаріальне посвідчення.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд:

-визнати договір купівлі-продажу укладений 13 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення №79, поз.2-13, загальною площею 91,0 кв.м, літ.а-1 - тамбур, а2 - ганок та нежитлове приміщення №79а, поз.1, загальною площею 25,0 кв.м, літ.а3 - ганок, що розташовані на 1 поверсі житлового будинку літ. А-16, по АДРЕСА_1 без акту введення в експлуатацію.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року в задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу, укладений 13 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення №79, поз.2-13, загальною площею 91,0 кв.м, літ.а-1 - тамбур, а2 - ганок та нежитлове приміщення №79а, поз.1, загальною площею 25,0 кв.м, літ.а3 - ганок, що розташовані на 1 поверсі житлового будинку літ. А-16, по АДРЕСА_1 без акту введення в експлуатацію.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що майно, на яке суд визнав право власності, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, житловий будинок у АДРЕСА_1 був прийнятий до комунальної власності територіальної громади міста на підставі рішення Дніпровської міської ради від 02 березня 2011 року №119/9 та наказу Департаменту житлово-комунального господарства і капітального будівництва Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2012 року №19; ОСОБА_1 не був власником спірних нежитлових приміщень; приватизація нежитлових приміщень АДРЕСА_1 не проводилась; договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень не був нотаріально посвідчений, оскільки у ОСОБА_1 відсутні оригінали документів на спірне майно; майно вибуло з комунальної власності протиправно поза волею власника майна - Дніпровської міської ради.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на нежитлові приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна (а.с. 5-6) ОСОБА_1, як продавець, передав у власність покупцю ОСОБА_2 нежитлове приміщення №79, поз.2-13, загальною площею 91,0 кв.м, літ.а-1 - тамбур, а2 - ганок та нежитлове приміщення №79а, поз.1, загальною площею 25,0 кв.м, літ.а3 - ганок, що розташовані на 1 поверсі житлового будинку літ. А-16, по АДРЕСА_1. Вказаний договір укладено у простій письмовій формі та нотаріально сторонами не посвідчено.

Відповідно до ст.657 ЦК України (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи також вбачається, що право власності на спірні приміщення за вказаною адресою за ОСОБА_1 (продавцем спірного нерухомого майна) на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна 13 березня 2013 року не зареєстровано.

Згідно листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (а.с.78) житловий будинок по АДРЕСА_1 був прийнятий до комунальної власності територіальної громади міста на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2003 року №35/7. Відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 18 грудня 2018 року у Реєстрі об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра за адресою:АДРЕСА_1 значиться нежитлове приміщення на першому поверсі житлового будинку літ.А-16, яке перебуває на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради; вказаний об'єкт комунальної власності не приватизувалися та договори купівлі-продажу не укладались.

Таким чином, судом, всупереч вимогам законодавства, не враховано при постановлені оскаржуваного рішення, факт відсутності у продавця зареєстрованого права власності на нерухоме майно, що є предметом позову, що виключає можливість визнання такого договору дійсним та визнання права власності за покупцем.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; не визначився з характером спірних правовідносин; не врахував, що відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання права власності за позивачем на нерухоме майно, відчужене за вказаним договором.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в оскаржуваній частині постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню в частині вирішення зустрічних позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 5.333 грн.55 коп.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року скасувати в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 5.333 грн.55 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.