ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 м. Чернівці

справа № 727/966/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 квітня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Семенка О.В., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором оренди.

В обґрунтування позову зазначав, що 02 січня 2002 року між ВКФ «Буковина», правонаступником якої з квітня 2011 року є позивач, та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір оренди №1 строком на 20 років, за умовами якого банк прийняв у тимчасове орендне платне користування нежитлові приміщення загальною площею 656,3 кв.м, що знаходиться на першому та другому поверхах у будинку АДРЕСА_1, частину ґанку площею 22,64 кв.м, та приміщення гаража площею 76,3 кв.м, а всього загальною площею 755,24 кв.м, та зобов'язався сплачувати орендну плату та суми відповідних витрат на умовах та в порядку, що визначений цим договором.

Згідно з актом приймання-передачі від 03 січня 2002 року орендар прийняв орендовані приміщення в користування та було погоджено розмір орендної плати.

В подальшому до зазначеного договору оренди неодноразово вносились зміни і доповнення в частині орендної плати за користування орендованим приміщенням.

Провадження №22-ц/822/360/19 Категорія 23

Вказував, що після закінчення строку дії договорів про внесення змін і доповнень до вказаного договору оренди відновлювалась дія умов договору оренди № 1 від 02 січня 2002 року в попередній редакції.

31 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було повернуто йому з орендного користування частину орендованих приміщень площею 69,34 кв.м.

02 листопада 2012 року для забезпечення належного виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язань за указаним договором оренди між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній зобов'язався перед ним відповідати за виконання банком зобов'язань згідно договору оренди № 1 від 02 січня 2002 року.

Відповідно з п.1.3 вказаного Договору поручитель відповідає перед орендодавцем за сплату орендної плати та сум відповідних витрат за договором оренди в тому ж обсязі, що і орендар.

За наслідками проведення взаєморозрахунків між сторонами було встановлено, що станом на 31 грудня 2016 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» є заборгованість перед ним зі сплати орендної плати за приміщення площею 585,60 кв.м по АДРЕСА_1. В ході розгляду справи уточнивши позовні вимоги просив суд стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 10 594,64 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором оренди у розмірі 10 594,64 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість перед позивачем зі сплаті орендної плати за користування приміщення по АДРЕСА_1 в розмірі 10 594,64 грн, то наявні підстави для стягнення заборгованості. Розмір заборгованості відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, вказана сума коштів у строки, передбачені договором оренди від 02 січня 2002 року, відповідачами не сплачена, а тому вона підлягає стягненню з них в солідарному порядку на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, вказує, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини щодо визначення розміру орендної плати за листопад 2007 року для подальшого правильного розрахунку орендної плати за користування орендованими приміщеннями протягом строку дії договору оренди. Згідно розрахунку банку на момент набуття позивачем права власності на орендовані приміщення (квітень 2011 року) з урахуванням встановленої п. 8.1.1 договору оренди (в редакції згідно договору про внесення змін і доповнень від 1.11.2007 року) ставки в розмірі 40 грн за 1 кв.м. та індексу інфляції за попередній місяць орендна плата за орендовані приміщення повинна розраховуватись за ставкою 63,74 грн за 1 кв.м. орендованої площі.

В період дії договорів про внесення змін і доповнень від 1.04.2011 року, 1.04.2012 року та 1.11.2012 року зазначена ставка для розрахунку орендної плати не застосовувалась (з квітня 2011 року по березень 2013 року).

Отже, в березні 2011 року та квітні 2013 року орендна плата за орендовані приміщення повинна розраховуватись за ставкою 63,74 грн за 1 кв.м. орендованої площі. Таким чином, орендна плата повинна була складати 37328,48 грн за 585 кв.м. орендованої площі, а не 38239,68 грн, як зазначено в уточненому розрахунку позивача.

В подальшому згідно умов договору зазначена ставка підлягала корегуванню на встановлений в Україні індекс інфляції, однак банком орендна плата сплачувалась у значно більшому розмірі (в період з квітня 2013 року по листопад 2015 року орендна плата сплачувалась в розмірі 51452 грн, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 року утворилась переплата орендної плати на користь позивача в розмірі 134 828,06 грн.

Вказує, що суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку про обґрунтованість уточненого розрахунку заборгованості орендної плати, оскільки позивач обґрунтовує застосування у своєму розрахунку індексу інфляції «1» в періоди, коли індекс інфляції в Україні був меншим за «1», тим, що умови договору передбачають лише збільшення орендної плати за поточний місяць на індекс інфляції за попередній місяць і не передбачають можливості зменшення ціни оренди в інакший спосіб, ніж досягнення згоди між сторонами, що, на думку апелянта, суперечить п.8.1.3 Договору оренди, відповідно до якого розмір орендної плати підлягає щомісячному корегуванню орендодавцем в залежності від індексу інфляції.

Крім того, згідно преамбули Договору сторони уклали його у відповідності до ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», змінами до договору оренди не було виключено із преамбули договору посилання на застосування до правовідносин положень указаного закону. Статтею 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що істотними умовами договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації. Пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зупинено на 2016 рік норми ст. 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна». Разом з тим, з уточненого розрахунку позивача вбачається, що протягом усього 2016 року до ставки орендної плати позивачем застосовувався індекс інфляції за цей період.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлювалися нормами ст.213 ЦПК України (в редакції 2004 року), яке в повній мірі їм не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість перед позивачем зі сплаті орендної плати за користування приміщення по АДРЕСА_1 у розмірі 10 594,64 грн, то наявні підстави для стягнення заборгованості. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, вказана сума коштів у строки, передбачені договором оренди від 02 січня 2002 року відповідачами не сплачена, а тому вона підлягає стягненню з них в солідарному порядку на користь позивача.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В силу статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що 02 січня 2002 року між ВКФ «Буковина», правонаступником якої як наступний власник орендованого майна нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1 був з 2006 року ОСОБА_3, а з квітня 2011 року ОСОБА_1, та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір оренди № 1 строком на 20 років, за умовами якого банк прийняв у тимчасове орендне платне користування нежитлові приміщення загальною площею 656,3 кв. м, що знаходиться на першому та другому поверхах у будинку АДРЕСА_1, частину ґанка площею 22,64 кв. м та приміщення гаража площею 76,3 кв. м, а всього загальною площею 755,24 кв. м, та зобов'язався сплачувати орендну плату та суми відповідних витрат на умовах та в порядку, що визначений цим договором (а.с.12-14).

Відповідно до акта приймання-передачі від 03 січня 2002 року орендар прийняв зазначені орендовані приміщення в користування. Сторонами було погоджено розмір орендної плати (а.с.17).

Згідно пункту 8.1 цього Договору оренди строк початку сплати орендарем належних платежів встановлюється з дня підписання сторонами акта прийому-передачі приміщень в оренду.

Пунктом 8.1.1 вказаного Договору оренди сторонами погоджено розмір орендної плати.

Відповідно до пункту 8.1.3 цього Договору оренди розмір орендної плати підлягає щомісячному коригуванню орендодавцем в залежності від індексу інфляції. Орендар зобов'язується сплачувати різницю, що виникла у зв'язку з коригуванням орендної плати, протягом трьох банківських днів з дня отримання відповідних рахунків від орендодавця.

У пункті 8.7 вказаного договору оренди зазначено, що зайво перерахована орендодавцю сума зараховується в рахунок наступних платежів.

01 листопада 2007 року між ОСОБА_3 як новим власником орендованих приміщень та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору оренди №1 від 02 січня 2002 року, яким пункти 8.1 та 8.1.3 договору було викладено у новій редакції (а.с.18).

Пунктом 8.1 зазначеного договору передбачено, що орендна плата за користування орендованим приміщенням встановлюється сторонами і є фіксованим платежем, який не може змінюватись орендодавцем до кінця терміну договору оренди, а складає 40 грн за 1 кв. м орендованого приміщення щомісячно, які орендар перераховує на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа кожного поточного місяця.

Згідно з пункту 8.1.3 Договору про внесення змін і доповнень до вказаного Договору оренди встановлено, що розмір орендної плати підлягає щомісячному коригуванню орендодавцем в залежності від індексу інфляції. Орендар зобов'язується сплачувати різницю, що виникла у зв'язку з коригуванням орендної плати за попередній місяць одночасно із сплатою орендних платежів за поточний місяць. Розмір орендної плати не переглядається до кінця дії зазначеного договору.

01 квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору оренди № 1 від 02 січня 2002 року, яким пункт 8.1.1 викладено в новій редакції, а також доповнено пункт 8.1.3 новим абзацом. Такі зміни сторонами було встановлено на період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2012 року.

01 квітня 2012 року укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року, умови якого діяли з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2012 року та 01 листопада 2012 року укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року, умови якого діяли з 01 листопада 2012 року по 31 березня 2013 року (а.с.20, 23).

Згідно акта здачі-приймання приміщення до договору оренди № 1 від 02 січня 2002 року 31 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повернув ОСОБА_1 з орендного користування частину орендованих приміщень площею 69,34 кв. м (а.с.21).

Після закінчення строку дії вищевказаних договорів про внесення змін і доповнень, відновлювалась дія умов договору оренди від 02 січня 2002 року в попередній редакції з урахуванням змін і доповнень від 2007 року.

Судом також встановлено, що 02 листопада 2012 року з метою забезпечення належного виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язань за договором оренди між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з пунктом 1.1 якого ФОП ОСОБА_2 зобов'язався перед ОСОБА_1 відповідати за виконання банком зобов'язань за договором оренди. Згідно з пунктом 1.3 вказаного договору поруки поручитель відповідає за сплату орендної плати та сум відповідних витрат за договором оренди в тому ж обсязі, що й орендар.

При звернені до суду ОСОБА_1 вказував заборгованість у сумі 128854,76 грн, однак уточнивши розрахунок суму заборгованості зменшив до 10 594,66 грн за період з 01.01.2014 року по 30.11.2016 року (а.с.64-65).

Визначаючи вартість квадратного метра як величину виміру з 01.04.2013 року колегія суддів виходить з наступного.

В доданому розрахунку до позовної заяви позивач виходив зі ставки 65,30 грн за 1 кв.м. (а.с.7), що також підтверджується уточненим розрахунком позивача (а.с.64-65).

У запереченнях на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на п.8.1. основного договору, який визначав вартість 1 кв.м. у розмірі 40 грн. на місяць, що відповідає договору від 01.11.2007 року про внесення про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року.

Подальші зміни щодо вартості квадратного метра орендованого приміщення діяли періодами, останній з яких діяв по 31.03.2013 року, що дає підстави дійти висновку про відновлення з 01.04.2013 року дії основного Договору з внесеними змінами від 01.11.2007 року.

Як вбачається з заперечень на позовну заяву та зміст апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» з 01.04.2013 року визначає вартість 1 кв.м. у розмірі 63,74 грн. з подальшим корегуванням вказаної суми на індекс інфляції, яким був меншим за «1», що є визначальним та приймається колегією суддів як одиниця вартості одного квадратного метра, оскільки це відповідає істотним умовам Договору, за яким не обмежується плата за 1 кв.м лише із застосуванням інфляції більше за «1».

Так, з січня 2014 року по грудень 2015 року в певні періоди в Україні був встановлений індекс інфляції менше одиниці, тобто був період дефляції. В серпні, вересні та листопаді 2015 року рівень інфляції складав менше одиниці, однак до даного періоду позивачем безпідставно в розрахунку застосовано індекс інфляції на рівні «1».

В подальшому, умови Договору щодо встановлення індексу інфляції на рівні «1» з 01.04.2013 року втратили чинність, до ставки орендної плати протягом 2013-2015 років має застосовуватися встановлений в Україні індекс інфляції, а протягом 2016 року індекс інфляції на рівні «1» (у зв'язку із призупиненням дії відповідної норми ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»), що доводить обґрунтованість вимог апеляційної скарги.

Так, в Договорі від 01.11.2007 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди №1 від 02.01.2002 року: пункт 8.1.3. викладено в новій редакції наступного змісту: розмір орендної плати підлягає щомісячному коригуванню «орендодавцем» в залежності від індексу інфляції (а.с.18).

В подальшому договором від 01.04.2011 року про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року: пункт 8.1.3. розділу 8 «Порядок розрахунків» викладено в наступній редакції: на період з 01.04.2011 року по 31.03.2012 року індекс інфляції встановлюється на рівні «1», незалежно від офіційно встановленого індексу інфляції в України за вказаний період (а.с.19).

В договорі від 01.04.2012 року про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року: пункт 8.1.3. розділу 8 «Порядок розрахунків» викладено в наступній редакції: на період з 01.04.2012 року по 31.10.2012 року індекс інфляції встановлюється на рівні «1», незалежно від офіційно встановленого індексу інфляції в України за вказаний період (а.с.20).

В подальшому договором від 01.11.2012 року про внесення змін та доповнень до договору оренди №1 від 02.01.2002 року: пункт 8.1.3. розділу 8 «Порядок розрахунків» викладено в наступній редакції: на період з 01.11.2012 року по 31.03.2013 року індекс інфляції встановлюється на рівні «1», незалежно від офіційно встановленого індексу інфляції в України за вказаний період (а.с.23).

Як вбачається з наведеного, індекс інфляції на рівні «1» встановлювався певними періодами, останній з яких діяв з 01.11.2012 року по 31.03.2013 року, а в подальшому з 01.04.2013 року відновлювалася дія основного договору з внесеними змінами від 01.11.2007 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на обставину, що в період серпня, вересня та листопада 2015 року індекс інфляції складав менше «1», однак позивачем в розрахунку застосовано індекс інфляції «1», що є безпідставним.

Також колегія суддів наголошує, що 21.12.2016 року держава в особі Міністерства фінансів України набула права власності на 100% акцій ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим держава стала єдиним власником банку.

Пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено зупинити на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416) в частині індексації орендної плати.

З наведеного вбачається, що за період 2016 року сума орендної плати не повинна була індексуватися.

З урахування викладеного судом апеляційної інстанції проведено власний розрахунок.

ПеріодСтавка 1 кв.м.Індекс інфляціїСтавка 1 кв.м з інфляцієюПлоща кв.м.Сума до сплати грнСплачено грн
Квітень 201363,74100,063,74585,6037326,1451452
Травень 201363,74100,063,74585,6037326,1451452
Червень 201363,74100,163,81585,6037367,1451452
Липень 201363,80100,063,80585,6037361,2851452
Серпень 201363,8099,963,74 585,6037326,1451452
Вересень 201363,7499,363,30585,6037068,4851452
Жовтень 201363,29100,063,30585,6037068,4851452
Листопад 201363,29100,463,55585,6037214,8851452
Грудень 201363,55100,263,68585,6037291,0151452
Січень 201463,67100,564,00585,6037478,451452
Лютий 201463,99100,264,12585,6037548,6751452
Березень 201464,12100,664,51585,6037777,0651452
Квітень 201464,51102,265,93585,6038608,6151452
Травень 201465,93103,368,10585,6039879,3651452
Червень 201468,11103,870,69585,6041396,0651452
Липень 201470,69101,071,39585,6041805,9851452
Серпень 201471,39100,471,67585,6041975,8151452
Вересень 201471,67100,872,24585,6042303,7451452
Жовтень 201472,24102,974,33585,6043527,6551452
Листопад 201474,33102,476,12585,6044575,8751452
Грудень 201476,12101,977,56585,6045419,1451452
Січень 201577,56103,079,88585,6046777,7351452
Лютий 201579,88103,182,36585,6048230,0251452
Березень 201582,36105,386,73585,6050789,0851452
Квітень 201586,73110,896,09585,6056270,3151452
Травень 201596,09114,0109,54585,6064146,6351452
Червень 2015109,54102,2111,95585,6065557,9251452
Липень 2015111,95100,4112,39585,6065815,5851452
Серпень 2015112,3999,0111,26585,6065153,8651452
Вересень 2015111,2699,2110,37585,6064632,6751452
Жовтень 2015110,37102,3112,91585,6066120,0951452
Листопад 2015112,9198,7111,44585,6065259,2651452
Грудень 2015111,44102,0113,67585,6066565,150
Січень 2016113,67 113,67585,6066565,150
Лютий 2016113,67 113,67585,6066565,150
Березень 2016113,67 113,67585,6066565,15157527,46
Квітень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Травень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Червень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Липень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Серпень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Вересень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Жовтень 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Листопад 2016113,67 113,67585,6066565,1568530,62
Грудень 2016113,67 113,67585,60 68530,62

Як вбачається з наведеного заборгованість у ПАТ КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1 за договором оренди відсутня, а доводи останнього спростовуються перерахованими на рахунок орендодавця щомісячними платежами, які ним не заперечуються, що в сукупності спростовує розрахунок позивача про борг за період заявлений у позові, а саме з 01.04.2013 року по 31.12.2016 року у розмірі 10594,64 грн.

Крім того, колегія суддів визначає, що відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушення зобов'язань з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором оренди, то відсутні підстави перевірки дотримання позивачем преклюзивного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, щодо пред'явлення вимог до поручителя.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн та 768 грн за подання касаційної скарги, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі наведеного та керуючись 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором оренди в сумі 10 594,64 грн - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 472 (одну тисячу чотириста сімдесят дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, І.М. Литвинюк/