ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/2236/19

Номер провадження 22-ц/816/2894/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року, ухваленого у складі судді Бичкова І.Г., у м. Суми, повний текст якого складений 05 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи вимоги тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. 13 липня 2018 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року стягнуто з відповідача на його користь суму невиплаченої заробітної плати за вирахуванням податків, в тому числі вихідну допомогу, а всього у сумі 45070 грн 69 коп. Вказані кошти було йому виплачено лише 22 січня 2019 року, однак середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до вимог статті 117 КЗпП України за період з 14 липня 2018 року по 22 січня 2019 року у сумі 24318 грн 57 коп. йому виплачений не був.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2018 року по 22 січня 2019 року у сумі 24318 грн 57 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2018 року по 22 січня 2019 року включно у сумі 24318 грн 57 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 24318 грн 57 коп. до 23558 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції невірно зроблений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки розмір середньоденної заробітної плати позивача станом на день звільнення складав 302 грн 02 коп., а не 307 грн 83 коп., як помилково визначив суд першої інстанції. Також, відповідач не погодився з кількістю робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи, що кількість робочих днів за період з 16 липня 2018 року (перший робочий день на підприємстві після звільнення позивача) по 21 січня 2019 року (останній робочий день товариства, що передував дню фактичного розрахунку) становить 78 робочих днів замість 79 робочих днів, як помилково визначив суд першої інстанції.

Від позивача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у день звільнення позивача з роботи відповідач ПАТ «Сумське НВО» не провів з ним повний розрахунок, тому стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2018 року по 22 січня 2019 року, тобто, по день фактичного розрахунку, що становить 79 робочих днів, у сумі 24318 грн 57 коп. При обрахуванні розміру середнього заробітку позивача суд виходив з розміру середньоденної заробітної плати позивача у сумі 307 грн 83 коп.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», а 13 липня 2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 4-5).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року стягнуто з відповідача на його користь суму невиплаченої заробітної плати за вирахуванням податків, в тому числі вихідну допомогу, а всього у сумі 45070 грн 69 коп. (а.с. 7).

Однак, належні позивачу до виплати кошти були виплачені йому лише 22 січня 2019 року (а.с. 9).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , самостійно визначив розмір середньоденної заробітної плати для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 307 грн 83 коп. наступним чином:

1) 18008,18 грн (сума вихідної допомоги при звільненні) / 3 місяці = 6002 грн 72 коп. (середньомісячний заробіток.

2) 6002,72 грн * 2 місяці = 12005,44 грн / 39 робочих днів = 307 грн 83 коп. (розмір середньоденної заробітної плати).

Визначивши таким чином розмір середньоденної заробітної плати, позивач розрахував суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2018 року по 22 січня 2019 року, тобто, по день фактичного розрахунку включно, що становить 79 робочих днів у сумі 24318 грн 57 коп. (307,83 грн * 79 робочих днів).

Однак, згідно з довідкою ПАТ «Сумське НВО» від 21 березня 2019 року за № 16-07/420 на день звільнення ОСОБА_1 сума середньоденної заробітної плати позивача без врахування податку з доходів фізичних осіб та воєнного збору становила 302 грн 02 коп. (а.с. 23).

Відповідно до вимог статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом, 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Враховуючи наведені положення Порядку, колегія суддів не може погодитись із розміром присудженого позивачу до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при обрахуванні вказаних коштів суд першої інстанції невірно визначив розмір середньоденної заробітної плати позивача, так як для його обрахунку суд взяв не останні 2 календарні місяці роботи, тобто, травень та червень 2018 року, що передували звільненню позивача, а суму вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку.

Отже, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неправильного визначення позивачу розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як вбачається з довідки ПАТ «Сумське НВО» від 21 березня 2019 року, середньоденна заробітна плата позивача без врахування податку з доходів фізичних осіб та воєнного збору становила 302 грн 02 коп. (а.с. 23), а не 307 грн 83 коп., як помилково визначив суд першої інстанції.

Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 23859 грн 58 коп. (302,02 грн * 79 робочих днів) з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов`язкових платежів, а не 24318 грн 57 коп., як визначив суд першої інстанції.

У той же час, доводи апеляційної скарги про те, що у розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не повинен включатися день фактичного розрахунку, тобто, 22 січня 2019 року включно, не заслуговують на увагу колегії суддів, з огляду на наступне.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції вірно включений у період затримки розрахунку при звільненні день фактичного розрахунку включно.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині визначення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з неповним з`ясуванням обставин у справі, а його висновки в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи, тому таке рішення суду в оскаржуваній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідача ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 23859 грн 58 коп., а не 24318 грн 57 коп., як помилково визначив суд першої інстанції.

Таким чином, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 3, п. 4 ЦПК України рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача, зменшенню до 23859 грн 58 коп.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме: на 98,11 %, тому на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача ПАТ «Сумське НВО» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 753 грн 88 коп. (98,11 % від 768,40 грн).

Крім того, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено на 1,89 % (100 % - 98,11 %), тобто спір вирішено на користь відповідача на 1,89 %, тому з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПАТ «Сумське НВО» підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 21 грн 78 коп. (1,89 % від 1152,60 грн), ураховуючи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, тому не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року у даній справі в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 23859 грн 58 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 753 грн 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 21 грн 78 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина