Дата документу 21.05.2019 Справа № 320/1331/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/1331/19 Головуючий у 1 інстанції: Іваненко О.В.
Провадження № 22-ц/807/1679/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів, протоколу електронних торгів недійсними та застосування двосторонньої реституції,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ДП «СЕТАМ», Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів, протоколу електронних торгів недійсними та застосування двосторонньої реституції .

Просила визнати недійсними електронні торги по реалізації квартири, реєстраційний номер лота 316948, а саме житлової квартири АДРЕСА_1 , які відбулись 11 грудня 2018 року; визнати недійсним протокол №375239 проведення електронних торгів від 11 грудня 2018 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 316948; визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 14 грудня 2018 року недійсним; застосувати наслідки недійсного правочину, зобов`язавши Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області повернути учаснику №2 кошти в розмірі 283 078,90 грн.; вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування вимог зазначила, що спірна квартира може бути відчужена на користь інших осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16042379, яка належить ОСОБА_2 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реєстрації прав власності на вказаний об`єкт.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що є переможцем електронних торгів по реалізації вказаної квартири, накладений арешт унеможливлює реєстрацію за нею права власності на майно, суд першої інстанції не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, просить скасувати ухвалу суду, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реєстрації прав власності на спірну квартиру.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 43 рішення "Шмалько проти України" зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод".

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними електронні торги по реалізації квартири, реєстраційний номер лота 316948, а саме житлової квартири АДРЕСА_1 , які відбулись 11 грудня 2018 року; визнати недійсним протокол №375239 проведення електронних торгів від 11 грудня 2018 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 316948; визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 14 грудня 2018 року недійсним; застосувати наслідки недійсного правочину, зобов`язавши Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області повернути учаснику №2 кошти в розмірі 283 078,90 грн.; вирішити питання про судові витрати.

В забезпечення вказаного позову ОСОБА_2 просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Виходячи із суті заявленого позову, а саме визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги, суд першої інстанції вірно застосував такий вид забезпечення позову як накладення арешту на житлову квартиру АДРЕСА_1 , що сприятиме збереженню статусу та належності цього нерухомого майна до закінчення розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, вживаючи заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, не переконався в тому, що між сторонами дійсно існує спір є неприйнятними, оскільки питання щодо того, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення сторін, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, у відповідності з вимогами ст. 264 ЦПК України вирішуються судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Разом з тим, забезпечуючи позов забороною вчиняти певні дії, суд повинен був встановити конкретні дії, які забороняється вчиняти, з метою захисту права позивача.

Таким чином, застосовуючи забезпечення позову у виді заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу вищезазначеного нерухомого майна, суд першої інстанції не навів правових підстав застосування такого заходу, обґрунтування необхідності його застосування.

Отже, в цій частині суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в зазначеній частині про відмову в задоволенні вимог заявника.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року про забезпечення позову у цій справі в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реєстрації прав власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16042379, яка належить ОСОБА_2 , скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: