ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №588/1305/18

Номер провадження 22-ц/816/2168/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року в складі судді Линник О.С., ухваленого у м. Тростянець,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 02.08.2018 року, ОСОБА_1 просила змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2, з ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2013 року було змінено розмір аліментів за попереднім рішенням суду до 400,00 грн. на неповнолітню доньку - ОСОБА_3. З дня присудження аліментів минув час, змінилося законодавство та рівень життя, підвищилися ціни, збільшився прожитковий мінімум на дітей, самостійно забезпечити належний рівень життя для доньки не має можливості, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.09.2018 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, установлений рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2013, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано з Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Сумської області виконавчий лист № 588/271/13-ц провадження № 2/588/249/13, виданий на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2013 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, підлягає поверненню до суду, що видав виконавчий лист.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що зміна матеріального розміру аліментів можлива у разі зміни матеріального стану платника та в інших випадках, передбачених Законом. Водночас, позивач не довила обставин які є підставами для збільшення розміру присуджених аліментів, натомість відповідач має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає з батьками, має хвору мати та незадовільний стан здоров'я, не має постійного заробітку, тому присуджений розмір аліментів є занадто великим.

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не надав, що відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які позивач одержує на утримання доньки за рішенням суду на сьогоднішній день занадто малий для гармонійного розвитку дитини і не відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками місцевого суду за таких обставин.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 5).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2013 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 до її повноліття у твердій грошовій сумі в розмір 400 грн. щомісячно.

На виконання вказаного судового рішення Тростянецьким районним судом Сумської області видано виконавчий лист від 19.06.2013 року, який направлено на примусове виконання до Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сумської області.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року № 2475 - VIII, який набрав законної сили з 28.08.2018 року, було внесено зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України якими збільшено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30% до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється щорічно Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на рівні 2027 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що з огляду на вищенаведені правові норми, позивачу не можуть виплачуватися аліменти в розмірі нижчому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону, тобто з 01.09.2018 р. розмір аліментів не може бути нижчим від 972 грн., а з 01.12.2018 р. - 1013,50 грн. Більш того, судом першої інстанції при розгляді справи не було встановлено того, що позивач фактично отримує аліменти в нижчому розмірі ніж передбачено в Законі.

Крім того, ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини вирішується відповідно до ст. 183 СК України і визначається судом. За заявою одержувача, суд в силу ст. 184 СК України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, наведені норми матеріального закону дають підстави для висновку, що визначення розміру аліментів надано матері або батькові дитини, з ким вона проживає.

Враховуючи, що позивач просила змінити аліменти з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, місцевий суд на законних підставах визначив таку частку на рівні 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше гарантованого законом мінімального розміру до досягнення дитиною повноліття.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється на підставі виконавчого листа, що видається судом у передбачених законом випадках на підставі судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Крім того п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право державного виконавця, в разі неможливості виконання судового рішення, звертатися до суду із заявами про встановлення чи зміну порядку або способу виконання судового рішення. Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ має наслідком закінчення виконавчого провадження. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Більш того, звертаючись з позовом до суду відповідач не заявляла вимоги про відкликання виконавчого листа з примусового виконання.

З огляду на вищевикладене колегія суддів зазначає, що відкликаючи лист № 588/271/13-ц провадження № 2/588/249/13, виданий на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2013 з Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Сумської області про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд першої інстанції вийшов поза межі заявлених позовних вимог.

Водночас, колегія суддів не приймає доводи відповідача стосовно того, що він проживає з батьками пенсіонерами, які до того ж отримують пенсію, оскільки вказана обставина не спростовує того, що він за віком та станом здоров'я є працездатним і тому також, як і позивач, може надати матеріальну допомогу необхідну для гармонійного розвитку дитини.

Апеляційний суд зауважує, що у разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів або одержувача, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, позивач має право на звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги проте, що на утриманні платника аліментів знаходиться ще малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, заслуговує уваги, оскільки розгляд справи відбувся без участі відповідача.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині витребування виконавчого листа, із залишенням рішення в іншій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року скасувати в частині відкликання виконавчого листа.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенка