Справа № 452/499/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" квітня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.

секретар Задорожна В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського управління водного господарства про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 предявила позов до Самбірського управління водного господарства про визнання незаконним та скасування наказу №3-к ОС§1 від 04.01.2019 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 6891,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 11.01.2019 року їй було вручено наказ №3-к ОС §1 (розпорядження) від 4 січня 2019 року про припинення трудового договору із Самбірським управлінням водного господарства відділу водних ресурсів та звільнення її, ОСОБА_1 з посади провідного інженера-гідротехніка, про причину звільнення в наказі вказано: «звільнена по ст. 7 КЗпП України та ст.25-1», підставою звільнення вказано: «ОСОБА_3 України від 27.12.2008 р.№8042/7/11-18 відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.12.2008 р.№35- 04/62743/18».

Зазначає, що з її посадової інструкції від 11.06.2013 року відомо, що працівник даної посади приймається і звільняється з роботи начальником управління та підпорядковується начальнику відділу водних ресурсів. Начальником Самбірського управління водного господарства працює її чоловік, ОСОБА_4. Однак, за посадою вона підпорядковується не начальнику управління, а начальнику відділу водних ресурсів. Отже, у Самбірському УВГ вона виконувала трудові обов'язки і не перебувала у безпосередньому підпорядкуванні за посадою начальнику Самбірського УВГ, яку обіймає її чоловік.

Позивач вважає, що оскільки, ні її посада, ні посада її чоловіка не відноситься до суб'єктів, на яких поширюється дія пунктів «а», «в»-«з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», відтак немає обмежень спільної роботи, встановлених у ст. 27 цього Закону.

Зазначає, що оскільки звільнення її з роботи є незаконним, проведено всупереч закону з порушення встановленого порядку звільнення, відтак просить поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні подала відзив на позовну заяву, в якому Самбірське управління водного господарства позов не визнає, вважає його безпідставним, просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із такого.

Статтями 2 та 4 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави і кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із записами у трудовій книжці відомо, що ОСОБА_1 була прийнята у Самбірське управління водного господарства на роботу 15.10.2009 року на посаду інженера-гідротехніка І категорії на підставі наказу №64-к §1 від 15.10.2009 року, а 09.02.2015 року була переведена на посаду провідного інженера-гідротехніка на підставі наказу №4-к ОС §4 від 09.02.2015 року (а.с.10).

Згідно наказу №3-к ОС §1 (розпорядження) від 4 січня 2019 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного інженера-гідротехніка. Причиною звільнення в наказі вказано: «звільнена по ст. 7 КЗпП України та ст.25-1». Підставою звільнення вказано: «ОСОБА_3 України від 27.12.2008 р.№8042/7/11-18 відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.12.2008 р.№35- 04/62743/18» (а.с.5).

Із листа Державного агентства водних ресурсів України за вх. № 1322 від 27.12.2018 року про усунення конфлікту інтересів відомо, що відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.12.2018 № 35-04/62743/18 щодо наявності чи відсутності конфлікту інтересів у звязку із спільною роботою близьких осіб, Державне агентство водних ресурсів України інформує, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» посада начальника Самбірського управління водного господарства належить до посадових осіб юридичних осіб публічного права. Зважаючи на положення ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», у начальника Самбірського УВГ вбачається наявність потенційного конфлікту інтересів, тому що як керівник Самбірського УВГ він наділений повноваженнями вчиняти дії або приймати рішення стосовно своєї дружини. Якщо ж виникне ситуація, коли необхідно буде приймати рішення або вчиняти чи не вчиняти дії стосовно своєї дружини, наприклад щодо преміювання, переведення на іншу посаду, вжиття заходів заохочення, то це може спричинити виникнення у ОСОБА_4 реального конфлікту інтересів (а.с.20).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно ст. 28 Закону « Про запобігання корупції» на осіб, зазначених у пунктах 1,2 ч.1 ст.3 даного Закону, в тому числі посадових осіб юридичних осіб публічного права, поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.1,3, 28 Закону України «Про запобігання корупції» вбачається, що відповідно до займаних посад позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4, який працює начальником Самбірського УВР, відносяться до осіб, зазначених в п.2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Із посадової інструкції провідного інженера гідротехніка, інженера-гідротехніка 1 категорії відділу водних ресурсів, затвердженої начальником відділу Самбірського УВГ 11.06.2013 року, відомо, що працівник даної посади приймається на роботу та звільняється з роботи начальником управління згідно чинного законодавства. Підпорядковується начальнику відділу водних ресурсів (а.с.12).

Згідно розподілу функціональних повноважень між начальником Самбірського УВГ та головним інженером, затвердженого наказом Самбірського УВГ від 04.01.2017 року №5, відомо, що до повноважень начальника Самбірського УВГ ОСОБА_4 належить, зокрема:

-призначення на посади та звільнення з посад працівників управління;

-вирішення в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників управління;

-безпосереднє спрямування, координування та контроль діяльності відділу бухгалтерського обліку та звітності. (а.с.15).

Згідно ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи , зазначені у п.1,2 частини 1 ст.3 цього Закону зобовязані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів. Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобовязаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Згідно ст. 7 КЗпП України, особливості регулювання праці осіб, які працюють у районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я, тимчасових і сезонних працівників, а також працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.) встановлюються законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 25-1 КЗпП України, власник вправі запроваджувати обмеження щодо спільної роботи на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації (далі організація) осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у звязку з виконанням трудових обовязків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року №9, судам слід звернути увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ №9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Згідно з п. 29 постанови Пленуму ВСУ №9, вирішуючи справи про припинення трудового договору в зв'язку з порушенням правил прийняття на роботу, суди повинні враховувати, що звільнення з цих підстав може мати місце у випадках, коли відповідно до ст.7 КЗпП спеціальною нормою законодавства України передбачено обмеження на прийняття на роботу за певних умов.

Враховуючи той факт, що до повноважень начальника Самбірського УВГ належить, зокрема, призначення на посади та звільнення з посад працівників управління, вирішення в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників управління, що є у свою чергу підпадає під поняття «потенційний конфлікт інтересів», відтак суд вважає, що підстави для звільнення з посади ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, не суперечить нормам законодавства, доводи позивача про його незаконне звільнення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому відсутні підстави для скасування наказу №3-к ОС §1 (розпорядження) від 4 січня 2019 року про припинення трудового договору та поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного інженера-гідротехніка, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд вважає, що дана вимога також не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, правовою підставою для вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем визначено ст. 235 КЗпП України.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки вимога про поновлення на роботі на переконання суду задоволенню не підлягає, відтак відсутня правова підстава для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За правилами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, саме позивач має довести факт неправомірних дій відповідача. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Самбірського управління водного господарства про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя