ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2442/18 Номер провадження 22-ц/814/1398/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 27 лютого 2019 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Тімошенко Н.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) трьої відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення сплати додаткових витрат на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись із позовними вимогами, просила збільшити розмір стягуваних на її користь аліментів з ОСОБА_3 до 600 грн. щомісячно та стягнути з ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати додаткових витрат на її утримання в сумі 30 153,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року, яке набрало законної сили, з відповідачів стягнуто аліменти на її утримання у розмірі по 200 грн. щомісячно з кожної та 38 350 грн. додаткових витрат, пов`язаних з інвалідністю.

Вказувала, що її матеріальне становище є скрутним, а розмір аліментів, визначений судом у 2013 році, не відповідає її сьогоднішнім потребам.

Окрім того, зазначала, що ОСОБА_3 допустила прострочення сплати додаткових витрат на її утримання, у зв`язку з чим на суму прострочення має бути нарахована неустойка.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 березня 2013 року, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати додаткових витрат на утримання матері відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивоване тим, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, пенсіонером, несе додаткові витрати, викликані хворобами та інвалідністю, тобто є особою, що потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_3 є працездатною, не обтяженою аліментними зобов`язаннями та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання матері.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме відсутність у неї можливості надавати матеріальну допомогу матері, а також недоведеність потреби позивача у матеріальній допомозі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 200,00 грн. на користь ОСОБА_1 , починаючи з 12 березня 2012 року.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 200,00 грн., починаючи з 12 березня 2012 року. Солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання останньої в розмірі 38 350,00 грн.

Згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Полтавської міської ради № 600/7 від 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 страждає: ІХС, стенокардія напруги стабільна ФК-ІІ, НК ІІА, ГХ-ІІ, кардіосклероз постінфарктний (2017). За станом здоров`я: ДОА кулькових суглобів, ендопротез лівого кулькового суглобу (2013), гіпотиреоз середнього ступеню, ХЗН, пієлонефрит ускладнений СКХ, ХННО, є інвалідом ІІ групи.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2018 року склали: заробітна плата ПП «Полагропром» в сумі 2460,00 грн., 2490,34 грн., 2577,26 грн., 2615,92 грн., 2850,00 грн. та соціальні виплати в сумі 141,32 грн., 143,67 грн., 153,74 грн.

Згідно довідки Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області (т. 1 а.с. 209) ОСОБА_1 отримує щомісячно пенсію у розмірі 1977,89 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних на користь позивача аліментів, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони позбавлені батьківських прав, не виникає.

Статтею 203 СК України встановлено,що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на утримання з боку повнолітньої дочки ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами по справі достовірно підтверджено наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі. Будь-яких доказів, які б спростовували наявність такої потреби апелянтом не надано. Наявність будь-якого нерухомого майна у ОСОБА_1 не свідчить про наявність достатнього рівня доходу. Необхідність реалізації власного майна, на яке вказує апелянт, і є свідченням відсутності належного рівня доходу.

Відомості про дохід ОСОБА_3 свідчать про правильність визначеного місцевим судом розміру аліментів, а отже місцевий суд виконав вимоги ст. 205 СК України та врахував при визначенні розміру аліментів матеріальний та сімейний стан сторін.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

Г.Л. Карпушин