Справа № 408/4512/17-ц
Провадження № 22-ц/810/295/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, травня місяця, 22-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Дронської І.О., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», третя особа: Головне Управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою до ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання права на земельну частку (пай). З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 8, 4622 умовних кадастрових гектарів із земельної ділянки постійного користування ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Новоолександрівської сільської ради Біловодського району Луганської області (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1 від 09 жовтня 2008 року). Припинити ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності площею 8, 4622 умовних кадастрових гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Новоолександрівської сільської ради Біловодського району Луганської області. До початку розгляду справи по суті від представника позивача та від представника Головного управління Держгеокадастру надійшли клопотання про заміну третьої особи, якою позивач залучив Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у Луганській області. Дані клопотання були задоволені.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Суд вирішив визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) площею 8,4622 умовних кадастрових гектарів із земельної ділянки постійного користування державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», яке розташоване за адресою: 92823, Луганська область, Біловодський район, с. Новоолександрівка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Біловодської об`єднаної територіальної громади. Припинити державному підприємству «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», яке розташоване за адресою: 92823, Луганська область, Біловодський район, с. Новоолександрівка, право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності на площу, що необхідно для виділення ОСОБА_1 , землі в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Біловодської об`єднаної територіальної громади.

Не погодившись із вказаним рішенням, перший заступник прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, звернувся до суду з апеляційною скаргою на судове рішення, вказавши що вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) площею 8, 4622 умовних кадастрових гектарів із земельної ділянки постійного користування ДП «СП «Олександрівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Біловодської об`єднаної територіальної громади, припинення ДП «СП «Олександрівське» права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Біловодської об`єднаної територіальної громади, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. На обґрунтування вимог за апеляційною скаргою скаржник зазначав, що оскаржуване судове рішення є незаконним, прийнятим внаслідок неповного з`ясування обставин справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права (ст. 5, 81, 89, 175, 263 - 265 ЦПК України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 14 Конституції України, ст. ст. 373, 1218, 1219, 1225 Цивільного кодексу України, ст.ст. 25, 116, 118, 122, 125, 126 Земельного кодексу України).

Представник позивача надав суду пояснення по апеляційній скарзі, у яких просив суд справу за апеляційною скаргою розглядати без участі позивача та його представника, проти доводів скаржника заперечував. Апеляційну скаргу на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року задовольнити частково. Скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки із земель Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», яку померла ОСОБА_2 мала право отримати у власність, та оформити її у власність відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Скаржник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12, 81 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2008 року йдеться, що у постійному користуванні ДП «СП «Олександрівське» перебувало 6599,65 га. Копією трудової книжки позивача підтверджується факт, що вона працювала у відповідача робітником з комплексного обслуговування сільгоспвиробництва з 12 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року. Згідно протоколу № 1 загальних Зборів ДП «СП «Олександрівське» від 13 листопада 2013 року вбачається, що на вказаних зборах брала участь позивач. На даних зборах було прийнято рішення про приватизацію землі ДП «СП «Олександівське» та затверджений список громадян підприємства, які мають право на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до якого позивач була включена під номером 446 . 29 січня 2014 року загальними зборами ДП «СП «Олександрівське» було розраховано розмір земельної частки (паю) по підприємству виходячи з кількості його членів - 523 та площі земель, яка планувалась на розпаювання - 4146,4929 га, у зв`язку з чим розмір земельної частки (паю) на одного члена склав 7,9282 умовних кадастрових гектарів. Після звільнення позивача з ДП «СП «Олександрівське» зборами працівників підприємства 26 червня 2014 року, під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було уточнено список робітників ДП «СП «Олександрівське», які мають право на отримання земельної частки (паю) за рахунок земель підприємства, де залишилось 490 осіб, і до якого позивач не була включена. У зв`язку зі зменшенням кількості осіб, які мають на отримання земельної частки (паю), було перераховано його розмір, який став складати 8,4622 га. За таких обставин суд першої інстацнії дійшов до висновків про те, що вирішення питання про приватизацію земель ДП «СП «Олександрівське» та виготовлення проекту приватизації земель вказаного підприємства, який було затверджено Головним управлінням Державного агентства земельних ресурсів України у Луганській області 08.05.2014, здійснювалось під час роботи позивача у відповідача, а тому не включення її в уточнений список робітників ДП «СП «Олександрівське», які мають право на отримання земельної частки (паю), є порушенням передбаченого ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України права ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки за рахунок земель, що знаходились в постійному користуванні ДП «СП «Олександрівське».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновків про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а отже їх слід задовольнити. При цьому у рішенні вийшов за межі позовних вимог та визнав право на землю не за ОСОБА_2 , а за ОСОБА_1 безпосередньо.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів працівників ДП «СП«Олександрійське» від 13.11.2013 № 1, наданого листом Головного управління Держгеокадастру в Луганській області від 01.03.2019 № 10-12-0.6-1774/2-19 загальними зборами було прийнято рішення про приватизацію земель, які перебували у постійному користуванні підприємства згідно з державним актом від 09.10.2008 серії НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації від 27.08.2008 № 310. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які працювали на підприємстві було включено до списку громадян, що мають право на отримання земельних ділянок на підставі ст. 25 ЗК України. Наказом Головного управління Держземагентства у Луганській області від 08.05.2014 № 372-сг бул затверджено проект приватизації земель ДП «СП «Олександрівське». 26.06.2014 затверджено уточнені списки працівників у кількості 490 осіб, які станом на день зборів працювали на підприємстві (протокол від 26.06.2014 № 4). Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то її прізвище було вже відсутнє в уточненому списку працівників, адже він складався вже після її смерті. Наказом Головного управління Держземагентства у Луганській області від 18.12.2014 № 935-сг було затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ДП «СП «Олександрівське» загальною площею 4308,4829 га. Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що ОСОБА_2 не реалізувала свого права та не набула права власності на земельну ділянку, адже померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - ще до затвердження проекту приватизації і проекту організації території земельних часток (паїв) ДП «СП «Олександрівське». Сам по собі той факт, що ОСОБА_2 перебувала певний час у трудових відносинах із ДП «СП «Олександрівське» під час отримання дозволу на розробку проекту приватизації не дає підстав для задоволення вимог про визнання за нею права на земельну частку (пай), а отже немає підстав і для віднесення цих прав до складу спадщини. Позивачка ж ОСОБА_1 реалізувала своє право безпосередньо на отримання земельної ділянки за рахунок земель державної власності, які знаходилися у постійному користуванні ДП «СП «Олександрівське». Частиною 5 ст. 25 Земельного кодексу України передбачено, що особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчують право на земельну частку (пай).

За таких обставин колегія суддів судової палати погоджується із доводами апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні - і з огляду на зміст приписів п. 2 ч. 1 ст. 374 та ст. 376 ЦПК вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог - через їх необґрунтованість.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року.

Головуючий

Судді