Номер провадження: 22-ц/813/389/19
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: Кредитна спілка «Істок»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Кредитної спілки «Істок» Банник Наталії Сергіївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року, ухваленого суддею Тарасовим А.В.,

встановив:

13.06.2017 року представник КС «Істок» звернувся із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 загальну суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 79344,45 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 14.12.2016 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 50001 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, до 26.12.2018 року, відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних, плата за надання кредиту становить 33,999% щорічно. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 14.12.2016 року КС «Істок» уклала з ОСОБА_2 договір поруки №КД-4762-ДП1. 26.01.2017 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору від 14.12.2016 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору, згідно якого у зв`язку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків, відсоткова ставка за договором становить 135,9% річних. У зв`язку з порушенням вимог кредитного договору, станом на 01.07.2017 виникла заборгованість, яка становить 79344,45 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року позовні вимоги КС «Істок» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Істок», загальну суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 79344,45 грн. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник КС «Істок» Банник Н.С. подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги КС «Істок» до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник КС «Істок» Банник Н.С. обґрунтовує тим, що районний суд, застосовуючи ч.1 ст.559 ЦК України дійшов до передчасного висновку про збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, оскільки відповідно до договору поруки від 14.12.2016 року, який укладений між КС «Істок» та ОСОБА_2 , кредитор укладаючи цей договір із відповідачем - поручителем, погодив процедуру зміни обсягу його відповідальності в тому числі й на майбутнє. Представник КС «Істок» Банник Н.С . звертає увагу на те, що відповідно до п.2.4. Договору поруки встановлено, що якщо Поручителю надійде вимога про погашення суми заборгованості по кредитному договору і таких коштів у нього не буде, то Кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна Поручителя згідно норм чинного законодавства. Відповідно до листа КС «Істок» від 12.04.2017 року, який був направлений до ОСОБА_2 , в я кому КС « Істок» повідомляє його про заборгованість за кредитним договором від 14.12.2016 року та вимагає погасити її на протязі 10-ти робочих днів. ОСОБА_2 отримав лист особисто 19.04.2017 року, однак повідомлення залишилось без відповіді та без задоволення.

Рішення в частині задоволення позову ніким не оскаржено, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не заявляв.

До суду з`явився представник апелянта, який наполягав на задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов та відмовляючи у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 , суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №КД-4762, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 50001 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у термін встановлений зазначеним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, до 26.12.2018 року. Відповідно п 2.5. договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,0001% річних, п. 2.7. плата за надання кредиту становить 33,999% щорічно.

З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № КД-4762 від 14.12.2016 року було укладено договір поруки № КД-4762 від 14.12.2016 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 , відповідно до якого поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

У зв`язку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків 26.01.2017 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №КД-4762 від 14.12.2016 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №КД-4762 від 14.12.2016 року становить 79344,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 47018,21 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам - 0,27 грн., заборгованість по платі за надання кредиту - 26626,89 грн., 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1204,59 грн., інфляційні нарахування - 4492,59 грн.

Відповідно до повідомлення від 10.04.2017 року (вих. №71) та поштового конверту, ОСОБА_1 було направлено лист - попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по зазначеному кредитному договору.

Згідно повідомлення від 12.04.2017 року (вих. №73) та рекомендованого повідомлення, ОСОБА_2 було направлено лист - попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по зазначеному кредитному договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права, згідно п.6.2.1. вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків, згідно п.6.2.2. вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору в наслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, відповідно п.6.2.3. вимагати від поручителя дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків згідно умов договору.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважав, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , суд виходив з положення ч.1 ст.559 ЦК України, згідно якого порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Враховуючи, те, що 26.01.2017 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору КД-4762 від 14.12.216 року, відповідно до якого плата за надання кредиту була збільшена з 33,999% до 135,9%, отже обсяг відповідальності поручителя був збільшений без його згоди. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 , згоду на збільшення відповідальності не надав, поруку слід визнати припиненою.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів не може погодитись що районний суд, застосовуючи ч.1 ст.559 ЦК України дійшов до передчасного висновку про збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, оскільки суд ухвалює рішення на підставі поданих доказів, що подаються позивачем разом з позовом до суду першої інстанції, тому позиція апелянта щодо передчасності висновків є необґрунтованою.

Крім того необґрунтованими є посилання апелянта, на те, що відповідно до п.2.4. Договору поруки встановлено, що якщо Поручителю надійде вимога про погашення суми заборгованості по кредитному договору і таких коштів у нього не буде, то Кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна Поручителя згідно норм чинного законодавства. Відповідно до листа КС «Істок» від 12.04.2017 року, який був направлений до ОСОБА_2 , в я кому КС «Істок» повідомляє його про заборгованість за кредитним договором від 14.12.2016 року та вимагає погасити її на протязі 10-ти робочих днів. ОСОБА_2 отримав лист особисто 19.04.2017 року, однак повідомлення залишилось без відповіді та без задоволення, оскільки вони не підтверджують згоди на збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Також апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо посилання позивача на п.2.4. Договору поруки такими, що не заслуговують на уваги з огляду на те, що даний пункт також не доводить, що поручитель надав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності з 33,999% до 135,9%.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Істок» Банник Наталії Сергіївни - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27.05.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева