Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В., Юдицьким К.О., Головатюк І.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 15 вересня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1, під керуванням позивача та автомобіля марки «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_2, під керуванням відповідача. 16 листопада 2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_2, застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АЕ/6157462 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 05 січня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування. 26 квітня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 47 417,00 грн. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1 становить у розмірі 157 278,64 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 109 861,64, моральну шкоду у розмірі 16 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Під час підготовчого судового засідання позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач остаточно просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 68 935,82 грн., моральну шкоду у розмірі 16 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору (а.с. 240-241, том 1).

05 жовтня 2017 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

22 травня 2018 року ухвалою суду визнано заявлений відповідачем ОСОБА_4 відвід головуючому судді необґрунтованим, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зупинено, справу передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

30 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

05 листопада 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

19 вересня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

10 квітня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювали ОСОБА_1, Макучкін Д.В.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява представника позивача Макучкіна Д.В. про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_2

Причини неявки не повідомив.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1 (а.с. 5, том 1).

16 листопада 2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6-7, том 1).

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1 становить у розмірі 116 352,82 грн. (а.с. 190-218, том 1).

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 68 935,82 грн.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 68 935,82 грн. (116 352,82 грн. - 47417,00 грн.).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивача визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 вересня 2016 року та внаслідок якої пошкоджено передню частину автомобіля марки«Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності. Тобто спочатку позивач пошкодила передню частину автомобіля, а після цього відповідач пошкодив задню частину транспортного засобу. Крім того, звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року не містить протокол огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції та фото пошкодженого автомобіля (а.с.174, том 1).

На підтвердження відзиву до позову відповідачем надано суду постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 175, том 1) та кольорові фото пошкодження передньої частини автомобіля марки«Volkswagen Polo» д/н НОМЕР_1, якай належить позивачу на праві власності (а.с. 176, том 1).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України).

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_2, застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АЕ/6157462 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 112, том 1).

05 січня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 169-170, 171, том 1).

Згідно наказу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» № 712-7548/1/1 від 20 квітня 2017 року сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 47 418,50 грн. (а.с. 172, том 1).

Згідно платіжного доручення № 18786 від 26 квітня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 47 418,50 грн. (а.с. 173, том 1).

Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При розрахунку різниці суми відшкодування позивач виходить із суми матеріального збитку, визначеного звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року у розмірі 116 352,82 грн. та суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 47 417,00 грн.

Однак судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 47 418,50 грн.

Твердження відповідача про відсутність у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року протоколу огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції та фото пошкодженого автомобіля, спростовуються наявним в матеріалах справи звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року, який містить зазначені вище докази (а.с. 190-218, том 1).

Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування відсутності причинного зв»язку між діями відповідача та пошкодженням передньої частини та правого порогу автомобіля.

Клопотання про зобов"язання позивача передати запасні частини відповідачу у разі їх заміни не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак відповідачем не доведено, які запасні частини після проведення ремонтних частин не можуть використовуватися за призначенням, проте мають певну цінність.

Отже, оскільки розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 116 352,82 грн., а сума страхового відшкодування, виплаченого на користь позивача становить у розмірі 47 418,50 грн., тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню частково: Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 68 934 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 32 коп. В решті вимог відмовити.

Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює у 16 000 грн. 00 коп.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов'язані з пошкодженням транспортного засобу.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 3 000,00 грн. В решті заявлених вимог відмовити.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

14 червня 2017 року між позивачем та адвокатським бюро «Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна» було укладено договір № 610 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 23-24).

Крім того, 14 червня 2017 року позивачем надано згоду до договору про надання правової допомоги № 610 від 14 червня 2017 року, відповідно до якої позивач надала згоду помічникам адвоката Макучкіна Дмитра Володимировича, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_1, у зв'язку зі здійсненням ними трудової діяльності відповідно до ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на надання правової допомоги (а.с. 48, том 1).

15 червня 2018 року між позивачем та адвокатським бюро «Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна» було укладено договір № 775 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 224, том 1).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги № 610 від 14 червня 2017 року, відповідно до якої розмір гонорару складає 4 000,00 грн. (а.с. 224, том 1), додатковою угодою № 2 до Договору про надання правової допомоги № 775 від 15 червня 2018 року, відповідно до якої розмір гонорару складає 5 500,00 грн. (а.с. 225, том 1), актом приймання-передачі виконаних робіт від 14 червня 2018 року (а.с. 228, том 1), квитанцією № СВ00396492 від 23 січня 2018 року на суму 4 000,00 грн. (а.с. 226, том 1) та квитанцією № СВ00544949 від 06 червня 2018 року на суму 5 500,00 грн. (а.с. 227, том 1).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати правової допомоги частково у розмірі 4 000,00 грн.

Підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року (а.с. 20, том 1), виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 1098,61 грн. 80 коп. та за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 640,00 грн.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір немайнового характеру за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 3 000,00 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 121 грн. 60 коп.(3 000,00 грн. х100: 16 000,00 = 19% х 640,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 11, 22, 23,1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п.п. 3, 5 постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 68 934 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги майнового характеру у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна