Справа № 507/458/18
Провадження № 2/507/12/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Любашівський районний суд Одеської області

у складі : головуючого судді Гнатюка В.О.

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

розглянувши в смт Любашівка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю , відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

встановив :

03.04.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю , відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням уточнених вимог , обгрунтовує вимоги тим , що йому згідно з договором купівлі-продажу належить на праві власності Ѕ частина готельного комплексу , розташованого за адресою : АДРЕСА_1 . Однак він позбавлений можливості використовувати вказаний готельний комплекс через його неправомірне заволодіння представником відповідача ДСК ЧМП ОСОБА_4 та іншими невідомими людьми, внаслідок чого йому була причинена матеріальна та моральна шкода.

Посилаючись на викладене , просив суд зобов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство та ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні власністю, а саме: готельним комплексом ,що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , та витребувати з чужого незаконного володіння.

Виселити Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство та ОСОБА_2 з готельного комплексу ,що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , без надання їм іншого жилого приміщення.

Стягнути в солідарному порядку з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 304028 гривень. Стягнути в солідарному порядку з відповідачів моральну шкоду у розмірі 150000 гривень.

30.05.2018 р. ухвалою Любашівського районного суду Одеської області, залишеною в силі постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2018 р. , провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної

судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодування матеріальної та моральної шкоди зупинено до вирішення судом касаційної інстанції справи за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 р. в справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та Любашівської селищної ради Одеської області , третя особа ОСОБА_2 , про визнання правочинів недійними.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 р., яке переглядається судом касаційної інстанції, визнано нікчемним договір купівлі-продажу від 15.03.2016 р. готельного комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і ОСОБА_6 .

Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 р. ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 30.05.2018 р. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2018 р. скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції .

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив , що відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, підстави для зупинення провадження у справі були відсутні , оскільки рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 р. , на яке суди послалися як на підставу для зупинення провадження у справі і яке переглядається у суді касаційної інстанції , набрало законної сили з дня його прийняття . Тобто при зупиненні провадження у справі суди допустили порушення норм процесуального права.

В ході підготовчого провадження ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову, обгрунтовуючи її тим , що йому та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 р. на праві власності в рівних частинах належить готельний комплекс , розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Даний готельний комплекс перебуває під арештом, що забороняє сторонам по справі вчиняти дії щодо відчуження даного майна. Проте відповідачі у справі користуються майном готельного комплексу , здають його в оренду , за що отримують кошти.

Посилаючись на те , що заборона користування спірним об`єктом дасть йому як позивачу право визначитись з остаточною сумою матеріальних збитків , які він поніс як власник майна , поставить сторони в рівні права щодо не отримання прибутку з обох сторін на час розгляду справи, а також на те , що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, просив суд заяву про забезпечення позову задовольнити. Заборонити Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» користуватися ( здавати в оренду іншим особам) готельним комплексом , що розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 користуватися ( здавати в суборенду іншим особам) готельним комплексом , що розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Накласти арешт на суму позовних вимог, а саме на земельну ділянку площею 4,49 га,кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області та об`єкти нерухомого майна будинок АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_6 , що належать ОСОБА_2 .

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову , суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні , виходячи з наступного.

В силу ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивач у заяві про забезпечення позові посилаючись на те , що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду , не обгрунтовує належним чином , що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення

суду , тобто не зазначає яким чином користування спірним майном відповідачами істотно ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Обгрунтування заяви про забезпечення позову тим , що даний готельний комплекс перебуває під арештом, що забороняє сторонам по справі вчиняти дії щодо відчуження даного майна , проте відповідачі у справі користуються майном готельного комплексу , здають його в оренду , за що отримують кошти , не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову , оскільки арешт на спірний комплекс був накладений ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 04.08.2016 р. за заявою представника позивача ОСОБА_4 у цивільній справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , КСП «Зоря», фермерського господарства «Зоря», виконавчого комітету Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання правочинів недійсними. Накладення арешту на спірний готельний комплекс не позбавляє сторони права користуватися даним готельним комплексом , так як відчуження і користування не тотожні поняття.

Не може бути підставою для забезпечення позову і посилання позивача ОСОБА_1 на те , що заборона користування спірним об`єктом дасть йому як позивачу право визначитись з остаточною сумою матеріальних збитків , які він поніс як власник майна , оскільки підставою для застосування заходів забезпечення позову можуть бути тільки ті обставини , які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Неможливість визначитись з сумою матеріального збитку, не є обставиною , яка може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Позивач у заяві про забезпечення позову вказує , що ДСК ЧМП передало СПД фізичній особі ОСОБА_2 спірний готельний комплекс на підставі договору відповідального зберігання , укладеного 05.04.2016 р.

Зазначена обставина свідчить про те , що ОСОБА_2 не є основним відповідачем у даній справі. Проте позивач просить накласти арешт на майно саме ОСОБА_2 , а не на майно ДСК ЧМП , представник якого разом з невідомими людьми , як зазначив у позові позивач, незаконно заволодів спірним готельним комплексом.

Крім того , позивач не зазначає у заяві , що існують ризики того , що ОСОБА_2 може відчужити належне їй майно.

На підставі викладеного , керуючись стст. 149, 151,153 ЦПК України

постановив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали до суду апеляційної інстанції через Любашівський районний суд Одеської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

суддя В.О.Гнатюк