Справа № 564/362/19
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача не зявився
відповідача не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/362/19 за позовом ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Грушевського 215) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з моменту визначення судом розміру аліментів змінились обставини, які впливали на їх стягнення у твердій грошовій сумі і зазначає, що сплачуваного відповідачем розміру аліментів недостатньо для забезпечення усіх життєвих потреб дитини, оскільки дитина підросла, ходить до школи і потребує більше витрат на забезпечення усіх її життєвих потреб, а відповідач іншої допомоги не надає. Просила змінити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати їх у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття.
Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно доч.1ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
ОСОБА_3 народився 05.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ 063231, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №12. Згідно свідоцтва батьками дитини записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 09.06.2016 року у справі №564/550/16-ц з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 21.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказує на збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
Разом з тим у позовній заяві позивач заявила вимогу про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення на частку від заробітку (доходу) відповідача не вказуючи суми аліментів, які просить стягнути.
Враховуючи викладене суд розцінює таку заяву, як таку, що подана про зміну способу стягнення аліментів.
Згідно ч.ч. 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, виходячи як з найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що при зміні способу стягнення аліментів, розмір аліментів не може бути зменшений.
Водночас, згідно позовної заяви, відповідач не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання сина. Позивач самотужки намагається утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З урахуванням викладеного, а також, виходячи з першочергових інтересів дитини, відсутність, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.
Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Грушевського 215) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів задоволити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області по справі №564/550/16-ц та визначити аліменти у часті від заробітку (доходу).
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп. судового збору за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

У зв'язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення 04.04.2019.

СуддяОСОБА_4