10 квітня 2019 року місто Чернігів
Справа №751/8856/18
Провадження№2/751/241/19
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.
секретаря судового засідання Дасюк Н.В.
учасники справи:
відповідач Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» про стягнення заборгованості з виплати надбавки за вислугу років,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» про стягнення недорахованих коштів - надбавки за вислугу років у сумі 61 446 грн (а.с.43-45).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 01 лютого 2005 року по 30 червня 2012 року перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет». Зазначає, що на дату початку роботи в університеті він мав 23,5 років вислуги у Збройних Силах, а тому відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 року №78 повинен був отримувати надбавку за вислугу років у розмірі 30%. У жовтні 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату недорахованих коштів надбавки, але до теперішнього часу, в порушення Закону України «Про звернення громадян», відповіді з боку відповідача не надано. Вважає, що надбавка за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам щомісяця у відсотках до посадового окладу є додатковою заробітною платою, тобто структурним елементом (складовою) заробітної плати працівника.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 29 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 30 січня 2019 року за клопотанням позивача уточнено найменування відповідача - Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет».
У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст. ст. 223, 280-281 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2005 року працював за сумісництвом (0,25 ставки), а з 01 вересня 2005 року старшим викладачем на 1,5 ставки за контрактом у Чернігівській філії Київського славістичного університету. З 01 вересня 2006 року працював заступником директора Чернігівської філії Київського славістичного університету з питань виховної роботи, професійної орієнтації та проведення практики на 0,5 ставки і за внутрішнім сумісництвом доцентом кафедри міжнародних відноси на 1,0 ставки.
З 01 вересня 2012 року працював доцентом кафедри міжнародних відносин на 1,5 ставки.
30 червня 2012 року був звільнений з займаної посади у зв'язку з закінченням терміну контракту п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.12-15) та заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.01.2013року (а.с.4-11).
Згідно довідки про структуру заробітної плати за період з 01.01.2007 року по 30.06.2012 року ОСОБА_1 отримав 176 843,84 грн (а.с.25-27).
Також, згідно довідки про доходи №429 від 21.09.2012 року ОСОБА_1 отримував заробітну плату (а.с.28).
Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.01.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача 118 852,65 грн заборгованості по заробітній платі, 2 000 грн моральної шкоди (а.с.4-11).
Як вбачається із розрахунку проведеного позивачем на а.с.29-30, заборгованість по виплаті надбавки за вислугу років за період з 01.02.2005 року по 30.06.2012 року, становить 58 735,47 грн, з урахуванням індексації станом на грудень 2018 року становить 61 446 грн.
Позивач звертався до відповідача з листом від 05 жовтня 2015 року з вимогою виплатити йому недораховані кошти надбавки за вислугу років (а.с.32), але відповіді на час звернення до суду не отримав.
Відповідно до заяви Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» від 04.03.2019 року університет не заперечує щодо виплати ОСОБА_1 заборгованих коштів по виплаті вказаної надбавки, проте розмір коштів має бути визначений у встановленому порядку (а.с.65).
29.03.2019 року судом за клопотанням позивача витребувано у відповідача довідку про розмір заборгованості з виплати надбавки за вислугу років за період з лютого 2015 року по липень 2012 року та розмір індексації, з урахуванням виплачених коштів. Запит суду отримано відповідачем 05.04.2019 року (а.с.78), однак відповіді суду не надано, не повідомлено причин неможливості надати вказані докази.
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено право на звернення до суду за захистом, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» передбачає структуру заробітної плати. Зокрема, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що надбавка за вислугу років входила до системи оплати праці педагогічним працівникам.
Як зазначено в роз'ясненнях, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно зі ст.21 КЗпП України, ст.20 Закону України «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту.
Контракт - це особлива форма трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін (ч.3 ст.21 КЗпП України).
Укладання трудових контрактів з науково-педагогічними та педагогічними працівниками вищих навчальних закладів може здійснюватися на підставі ст.54 Закону України «Про освіту».
Відповідно до пп. 1.1 контракту від 29.08.2008 року, укладеного між керівництвом Київського славістичного університету та ОСОБА_1, на працівника, який уклав цей контракт, в частині не обумовленій цим контрактом, повністю поширюється законодавство про працю, Закони України «Про освіту» та «Про вищу освіту», акти Міністерства освіти і науки України (а.с.21-24).
За змістом статті 57 Закону України «Про освіту» держава гарантує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату надбавок за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків.
Згідно п. 7 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року №78, зміна розміру надбавки за вислугу років провадиться з місяця, що настає за місяцем, коли, виникло таке прав, якщо документи, необхідні для своєчасного і правильного обчислення стажу, знаходяться в навчальному закладі чи установі освіти, або з дня подання таких документів працівником.
Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч.1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З боку відповідача відзиву на позов не надійшло і суд виходить з об'єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України.
Відповідачем не надано суду жодного доказу, що б підтверджував факт виплати позивачу надбавки за вислугу років за період з 01.02.2005 року по 30.06.2012 року у розмірі 30 відсотків посадового окладу.
Судом приймається до уваги розрахунок сторони позивача щодо заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років за період з 01.02.2005 року по 30.06.2012 року, оскільки зазначений розрахунок здійснений у відсотковому відношенні до нарахованої заробітної плати за кожен місяць, дані щодо розміру заробітної плати були взяті позивачем з довідки про доходи, довідки про структуру заробітної плати (а.с.25-28).
Відповідачем в свою чергу не спростовано розрахунок позивача щодо заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років за період з 01.02.2005 року по 30.06.2012 року.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, враховуючи, що відповідач не надав відзив, не спростував розрахунок заборгованості, не надав відповіді на запит суду щодо заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років за період з лютого 2005 року по липень 2012 року та не повідомив причин неможливості надати вказані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому суд зауважує, що виходячи з положень ст.6 Конституції України, п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14, п.15 ст.15 ПК України, суд не є податковим агентом щодо нарахування відрахувань до бюджету і державних цільових фондів.
Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання відрахувань до бюджету і державних цільових фондів.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704 грн 80 коп судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 288, 354, 355 ЦПК України, 21, 94, 116 КЗпП України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» про стягнення заборгованості з виплати надбавки за вислугу років задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет» на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати надбавки за вислугу років у сумі 61 446 (шістдесят одну тисячу чотириста сорок шість) грн (сума визначена без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення суду складено 15.04.2019 року.
Суддя Н. В. Маслюк