ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/837/19

провадження № 22-ц/4809/694/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Торенд»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Павелко І. Л.) від 05 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ФОП ОСОБА_5, зазначивши третьою особою ПП «Торенд», про усунення йому перешкод в користуванні торгівельною площею на території ринку «Європейський» у м. Кропивницькому шляхом зобовязання ФОП ОСОБА_5 звільнити належну позивачу торгівельну площу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладених 01 cічня 2019 року між ним та ПП «Торенд» двох договорів суборенди торгівельних місць він набув право користування цим майном, але фактично орендовану ним площу займає відповідач за відсутності у нього на це достатніх правових підстав.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2019 року і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував положення п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу позивача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, і їх особливістю є участь у справі фізичної особи як сторони спору.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, а також інші справи у визначених законом випадках.

Суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивач уклав з ПП «Торенд» угоди у звязку із здійсненням ним господарської діяльності, а отримані за угодами торгові площі, з приводу яких між сторонами виник спір, використовуються ним для здійснення торгівельної діяльності у звязку з чим суд вважав, що розгляд цієї справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

Пункт 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, на який послався суд, встановлює, що справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Суд не врахував, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на наявність між ним і відповідачем позадоговірних відносин, які не повязані з укладанням, зміною, розірванням чи виконанням правочинів.

Укладені між позивачем і ПП «Торенд» договори не являються предметом спору, а тому не впливають на визначення характеру спору та його юрисдикційність.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо права користування торгівельними площами.,

Таким чином, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України юрисдикція господарських судів поширюється на спори про право власності або інші речові права на майно (в т. ч. право користування) сторонами у яких є юридичні особи та або фізичні особи-підприємці, і не поширюються на такі спори у яких сторонами або стороною являється фізична особа, яка не є підприємцем.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до ч. 3 ст. 128 цього Кодексу громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

За змістом ч. 2 ст. 50 ЦК України та ч. 1 ст. 128 ГПК України фізична особа визнається субєктом господарювання і здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Суд не врахував, що позивач не вказував про наявність у нього статусу підприємця, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач є ФОП, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://online.minjust.gov.ua) відсутні відомості про реєстрацію ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1).

Отже висновок суд першої інстанції про те, що вирішення спору належить до юрисдикції господарських судів є помилковим.

Суд не враховував суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Виявлені апеляційним судом недоліки оскаржуваного судового рішення, згідно ст. 379 ЦПК України, являються підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_3