Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/319/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Чернянчук К.П.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача-Калин В.Ю.,

представника третьої особи-Дидинська Б.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що 23.01.2016 року помер брат сторін по справі, ОСОБА_4, який проживав за адресою: с.В.Ком'яти, вул.Шевченка, 29. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с.В.Ком'яти, вул.Шевченка, 29, Виноградівського району. Згідно довідки Великоком'яті вської сільської ради №02-37/808 від 08.08.2018 року підтверджується те, що вищезазначений житловий будинок, згідно погосподарської книги дійсно рахується за померлим ОСОБА_4. Вказаний спадковий будинок побудований у відповідності до чинного на той момент законодавства, про що свідчать будівельні паспорти від 1976 та від 1983 року коли проводилася добудова літньої кухні та сарая. Спадкодавець ОСОБА_4, на випадок своєї смерті заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємців першої черги за законом не має. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_4, являється позивач по справі та відповідачка, яка не претендує на дане спадкове майно. Однак, виявилося, що померлий - ОСОБА_4 не виготовив правовстановлюючі документи на будинок та належним чином не зареєстрував його.

Для оформлення своїх спадкових прав позивач звертався до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_4 немає можливості, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно або витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, внаслідок чого позивачу рекомендовано звернутися до суду.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» №681 від 29.08.2018 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с.Великі Ком'яти, вул.Шевченка, 29, завершений будівництвом та на підставі довідки Великоком'ятівської сільської ради від 08.08.2018 року рахується за ОСОБА_4, який помер 23.01.2016 року. Вартість будинку становить 206 485 грн., рік побудови 1976 рік.

На даний час вирішити питання про визнання права власності на дане майно інакше як в судовому порядку у позивача немає можливості так як без правовстановлюючого документа на будинок неможливо оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, якого підтримав і його представник ОСОБА_5, свої вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову визнає повністю та просить суд такі задоволити (а.с.55).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6, позовні вимоги не визнала та заперечивав проти їх задоволення, оскільки позивач ОСОБА_1, не надав доказів прийняття ним спадщини та звернення із відповідною заявою до нотаріуса, просила суд в задоволенні позову відмовити.

Отже, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв»язку з відсутністю підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.76 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.77-80 ЦПК України. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що 23.01.2016 року помер брат сторін по справі, ОСОБА_4, який проживав за адресою: с.В.Ком'яти, вул.Шевченка, 29 (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с.В.Ком'яти, вул.Шевченка, 29, Виноградівського району. Згідно довідки Великоком'яті вської сільської ради №02-37/808 від 08.08.2018 року підтверджується те, що вищезазначений житловий будинок, згідно погосподарської книги дійсно рахується за померлим ОСОБА_4 (а.с.16). Вказаний спадковий будинок побудований у відповідності до чинного на той момент законодавства, про що свідчать будівельні паспорти від 1976 та від 1983 року коли проводилася добудова літньої кухні та сарая (а.с.22-30). Спадкодавець ОСОБА_4, на випадок своєї смерті заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємців першої черги за законом не має. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_4, являється позивач по справі та відповідачка (а.с.8-13), яка не претендує на дане спадкове майно. Однак, виявилося, що померлий - ОСОБА_4 не виготовив правовстановлюючі документи на будинок та належним чином не зареєстрував його.

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець другої черги, за змістом ст. 1262 ЦК України має право на спадкування як спадкоємець другої черги, а тому просить визнати за ним право власності на спадковий будинок, який розташований по вулиці Шевченка, №29 в с. В. Ком»яти Виноградівського району Закарпатської області, який рахується за його братом ОСОБА_4, який помер 23 січня 2016 року. Для оформлення своїх спадкових прав він звертався до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_4 немає можливості, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно і вирішити питання про визнання права власності на дане майно інакше як в судовому порядку у позивача немає можливості так як без правовстановлюючого документа на будинок неможливо оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем ОСОБА_1, позовної заяви не приєднано жодного документа, який би підтверджував, що ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем чи був зареєстрований в будинку станом на 23 січня 2016 року, на час смерті спадкодавця, та відсутня заява, яка подана до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця.

Як вбачається із Довідки за №02-37/1120 від 06 листопада 2018 року, виданої сільським головою Великоком»ятської сільської ради, в такій зазначено, що в будинку, розташованому по вулиці Шевченка, №29 в с.Великі Ком»яти на день своєї смерті ОСОБА_4 зареєстрований та проживав один (а.с.49), тобто позивач не проживав на час смерті ОСОБА_4 і не був зареєстрований у спадковому будинку.

Так, відповідно до вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а відповідно до вимог ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цивільного законодавства, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 в 6-ти місячний строк не звернувся із заявою до нотаріуса на прийняття спадщини. Не прийняв він спадщину і в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач ОСОБА_1 ніколи за життя спадкодавця в цьому будинку не проживав як і не проживав із спадкодавцем в іншому будинку, а тому спадщину ним не прийнято.

Доказом того, що ні позивач, ні відповідач не прийняли спадщину є заява від 20 листопада 2018 року підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка посвідчена у приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрована в реєстрі № 2909, 2910 (а.с.54), що вони визнають позовні вимоги у цивільній справі про визнання права власності на спадкове майно за позовом спадкоємця п'ятої черги ОСОБА_8 до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вказані заяви також знаходились у провадженні судді Виноградівського районного суду Рішко Г.І. /справа №299/3318/18/. В позовній заяві позивач ОСОБА_8 зазначила, що вона одна прийняла спадщину в порядку ст.. 1268 ЦК України, а відповідачі по справі, зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залучені як потенційні спадкоємці другої черги спадщину не прийняли, заяви про прийняття спадщини не подавали, інших спадкоємців немає, спадкова справа у нотаріуса не заведена (а.с.51-52).

Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Після того як в підготовчому судовому засіданні були заявлені вимоги про залучення ОСОБА_3 як третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 написала заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою Виноградівського районного суду від 17.12.2018 року, позовну заяву ОСОБА_8 залишено без розгляду (а.с.53).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, являється, двоюрідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4. Батько позивачки ОСОБА_9 та батько ОСОБА_4 -ОСОБА_4 були рідними братами.

За таких обставин ОСОБА_3 є спадкоємцем п'ятої черги згідно до ст. 1265 ЦК України. В статті 1265 ЦК України зазначено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня. Відповідно вона має право на спадкування житлового будинку після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець п'ятої черги.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України,захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права,свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 не підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст.12, 13 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем не представлено суду жодних доказів щодо підставності позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволеними.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12, 13, 18, 81, 259, 263-265, 268,272, 273, 351,352, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного рішення виготовлено 12.04.2019 року.

ГоловуючийОСОБА_10